MEVES, ORNITHOLOGISKA IAKTTAGELSER I NORDVESTRA RYSSLAND. 775 



Denna egendomliga vadare, som jag skulle vilja kalla flod- 

 snäppa, såg jag första gången d. 9 Juli nära Birythewa vid 

 Onegafloden, der lian höll sig på de med pilbuskar beväxta 

 samt af små rullstenar och sand bildade öarna eller vid flodens 

 stränder. Vid mitt annalkande sökte de gamla med stor ifver 

 under högt skri varna eller försvara sina sannolikt i gräset 

 o-ömda ungar. Innan jag hade lossat skott, sprang en hanne 

 blott på några stegs afstånd framför mig bland videbuskarna, 

 hvarunder han i sin hållning och genom sina vippande rörelser 

 med kroppen hade stor likhet med drillsnäppan. Lätet var 

 dock mycket afvikande och påminte om det af Totan. glottis, 

 Charadr. hiaticula, t. o. m. om vissa toner af Picus martius. 

 Grefve C. v. Hoffmansegg och Hr Hencke, hvilka en längre 

 tid uppehöllo sig i trakten af Archangel, ha beskrifvit 1 ) lätet 

 ganska träffande på följande sätt : »Deras högljudda, kraftiga 

 stämma och hannens (förmodliga) parningsläte består af ett 

 fylligt strupljud. Ofta hör man honom, sittande på en sten, 

 en stubbe eller någon annan liten upphöjning, under rörelse 

 med kroppen och med synbar ansträngning många gånger 

 upprepa sitt trestafviga läte: kuwitrry kuwitrry kuwitrrry, 

 eller ock girryyyd girrriii girruid, den sista strofen alltid med 

 utdragen stegring. Ibland hör man ett svagt hvisslande och 

 melankoliskt hahiaaa hahiaaa hahiaaa o. s. v.» 



Blott en nykläckt unge erhöll jag, d. 10 Juli, men jag 

 förmodar, att de flesta ungarna då redan hade lemnat trakten, 

 ty d. 24 Juli fann jag vid utloppet af Dwina flockar af sådana, 

 som ofta vadade i vattnet och sökte sin föda. De voro der 

 redan ganska skygga. De skjutna voro utomordentligt feta och 

 skinnet i följd deraf ytterst tunnt. De sista af dessa foglar 

 såg jag vid Cliolmogori d. 6 Augusti, hvarefter jag aflägsnade 

 mig från trakten kring Dwina. Följande beskrifningar torde 

 här vara på sin plats. Gammal hanne d. 10 Juli: Längd 

 250 m.m., bredd 418 m.m. Den något uppåt böjda näbben 

 från pannan 47 m.m. '-), tarsen 26, mellantån med nageln 

 24, baktån 8 m.m.; vingen 128, stjerten 54 m.m. Öfversidan 

 askgrå med mörka skaftstreck eller fläckar; öfver skuldrorna 

 två breda svarta band, som sträcka sig till de långa bakre 

 vingtäckarna. Ofvergumpen och öfre stjerttäckarna gråa med 

 mörkare tvärband och hvita kanter. Ett streck öfver ögat och 

 pannan hvitaktiga. Undersidan hvit; på kräfvan samt på de 

 gråaktiga hals- och bröstsidorna med gråbruna skaftstreck. Hand- 

 pennorna svartbruna, den första deraf med hvitt skaft; arm- 

 pennorna ljusare med breda hvita spetsar. De små öfre samt 



') 1 Allgem. deutsch. Nat. Zeitung, herausg. von d. Ges. Isis i Dresden 1856, 



2 Band. pag. 239. 

 2 ) Degland & Gerbe säga i Ornith. Européenne 1867 II, pag. 171: »Bec prés 



de trois fois aussi long que la tete», och Fritsch i Vögel Europas 1869 p. 



372: »Der Schnabel fast 3 mal so lang als der Kopf». I verkligheten är 



näbben icke fullt 2 gånger så lång som hufvudet. 



