784 ÖFVERS1GT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



hvilka, ehuru olika till storleken, togos ur samma bo d. 25 

 Maj 1868 i Skåne. Det mest i ögon fallande hos dessa un- 

 gar är den ytterst korta tarsen. Jag har förut anfört, att den 

 på den gamla honan af Scolopax gallinula var 22 m.m. och 

 på en ur ägget tagen unge 20 m.m. Hos hägerhonan var 

 tarsen 140 m.m., men på den nykläckta ungen hade den en 

 längd af endast 15 m.m. Detta förhållande måste ha en dju- 

 pare betydelse . De omnämnda ungarna, erhållna i 



konserveradt tillstånd, voro af följande beskaffenhet: N:o 1, 1 

 eller 2 dygn gammal, omkring 160 m.m. lång; näbben 17 

 m.m., tarsen 15, mellantån 12 m.m. Dunet långt, men ej 

 tätt, ofvan grått, inunder hvitt; på hufvudet styft och hårlikt 

 samt utbredde sig strålformigt till en 33 m.m. lång kam (toffs). 

 Genom den i spetsen nedkrökta näbben, den nakna hakan och 

 de korta benen visar den lilla ungen stor likhet med en Pha- 

 lacrocorax. N:o 2, omkring 3 eller 4 dagar, v. p. 250 m.m.; 

 näbben 25 m.m., tarsen 24, mellantån 21 m.m. Dunet som 

 hos N:o 1, men glesare på undersidan, toffsen 37 m.m. N:o 

 3, omkring 5 eller 6 dygn och v. p. 335 m.m. lång; näbben 

 blott något böjd vid spetsen, 35 m.m., tarsen 39, mellantån 

 40 m.m., kalkspetsen hos denna, likasom hos de 2 andra, 

 qvarsittande ytterst på näbben. Dunet hade redan betydligt 

 glesnat, och ett större antal blodspolar var synligt på under- 

 sidan. På en gammal hona, äfven från Skåne, var näbben 

 108, tarsen 140, mellantån 35 + 17, vingen 413 och stjerten 

 187 m.m. lång. 



182. Botaurus stellaris, Steph., Linn. 

 (Ardea stellaris, Linn.) 



Ptördromens ganska besynnerliga, starka och djupa läte 

 hörde jag på en excursion vid Sermaks, der han höll sig i 

 kärr, beväxta med pilbuskar och högt gräs, men ej kunde upp- 

 täckas. Min tolk, som trodde sig ha träffat på en af de största 

 björnarna, förskräcktes så af ljudet, att han började taga till 

 fötterna, tills han lugnades af mig. Ryska bönderna sade, att 

 ljudet, som hördes äfven på mycket långt afstånd, kom ifrån 

 »kärroxen». 



Egendomligt är, att denna fogel anträffas i Sverige ännu 

 mycket sent om hösten, t. o. m. om vintern. Så t. ex. skjöts 

 en hona i Flems socken d. 9 Nov. 1868 1 ). Den hade 6 

 aborrar i magen och strupen, hvaraf den största var 14 cm. 

 lång. En hanne skjöts i Bohuslän d. 30 Januari 1842. och 

 en annan på norra Öland d. 22 Januari 1870. Den sist- 

 nämndes mage innehöll blott några Dytiscus marginalis och 

 D. dimidiatus. Han var 72 cm. lång, 122 cm. bred; näbben 

 70, tarsen 90, mellantån 85 + 22 m.m.; vingen 320 m.m. 



') Samma exemplar som i Jägareförbundets nya Tidskrift af misstag blifvit upp- 

 gifvit: våren 1868. 



