MEVES, ORNITHOLOGISKA IAKTTAGELSER I NORDVESTRA RYSSLAND. 785 



Iris ockergul. Honan var 68 cm. lång och 110 cm. bred; 

 näbben 65, tarsen 80, mellantån 78 + 22 m.m.; vingen 300 

 m.m. Iris blekgul. 



183. Platalea leucorodia, Linn. 



Enligt Hr Heinrichs meddelande hade för några år sedan 

 4 skedhägrar förirrat sig till Archangel. 



En nykläckt unge, som jag 1861 hemförde från Holland, 

 var ofvan betäckt med tätt, inunder med glest, rent hvitt dun: 

 hakan, en remsa på magens midt och längs bukens sidor 

 nakna. Den var omkring 60 m.m. lång; tarsen 18, mellan- 

 tån 17, näbben 22 m.m. 



184. Sterna paradisea, Brün. 

 (Sterna arctica, Temm.) 



Fanns allmän vid Archangel, der den bland annat häckade 

 på en myr beväxt med tallkrymplingar, hvarest många vatten- 

 samlingar eller tjernar förekommo. 



185. Sterna hirundo, Linn. 



Afven allmänt anträffad, t. ex. vid Onega- och Ladogasjöarna. 



186. Lams minutus, Pallas. 



Den vackra dvergmåsen träffade jag i stora kolonier vid 

 kanalen emellan Schlüsselburg och Novaja Ladoga. Vid byn 

 Dubno besöktes i början af Juni flera nästan simmande holmar. 

 &om voro bildade af vattenväxter och gyttja, ofta så lösa, att 

 man ej utan fara kunde gå derpå. Der häckade fogeln i mängd. 

 Boen voro anlagda såväl på midteu, som vid kanterna af hol- 

 marna, och byggda af säf, grässtrån och andra växter, än 

 med mycket, än med litet material, och voro 15 till 18 cm. 

 i genomskärning. Då Sterna hirundo häckade på samma stäl- 

 len och hennes ägg ha någon likhet med dem af dvergmåsen. 

 så fruktade jag först, att ej kunna behörigen skilja dem: 

 men lyckligtvis skjöt jag redan första dagen en hona med ett 

 värpfärdigt ägg, och på detta såg jag, att äggulan hade en 

 vacker rödaktigt orangegul färg, då hon deremot hos Sterna 

 hiruudo var ocker- eller smutsigt gul. Detta kännemärke be- 

 aktades noga vid äggens uttömning. Aggens antal i hvarje 

 kull var 3 eller 4, men många bon innehöllo ännu blott 1 

 eller 2 s.gg. Den vanliga formen var den lång- eller kort 

 ovala; andra voro ovala eller spolformiga, några t. o. m. päron- 

 formiga. Grundfärgen var ärggrön, grågrön, olivgrå, läder- 

 brun och gråbrun. Gråhvit grundfärg, såsom hos St. hirundo, 

 fann jag aldrig. De bleka skalfläckarna voro svartaktiga; de 

 större tydliga fläckarna, hvilka ofta sammanflöto med hvarandra, 

 stundom bildande en krans vid äggets tjocka ända, äfvensom 

 de smärre spridda fläckarna, hade alla svart eller lefverbrun 

 färg. De särskilda kullarna innehöllo ofta ägg af mycket olika 

 form och färg. Följande kullar kunna lemna en öfversigt af 



