LILLJEBOK.G, LEUCASPIUS DELINEATÜS I SVERIGE. 819 



är ungefår lika med afståndet mellan ögat och spetsen af under- 

 käken. Hos löjan är ögats diameter i allmänhet något större 

 än detta afstånd, samt ungefär lika stor som pannans bredd. 

 Munspringan är ändå mer uppstigande än hos löjan, och under- 

 käken, som räcker framom nosen, passar in i en grund för- 

 djupning i denne. Afven sedt från sidan, är hufvudet framtill 

 trubbigare än hos löjan. Buken är temligen tjock, men buk- 

 kanten mellan bukfenorna och anus är skarp, ehuru föga så. Bröst- 

 fenorna äro små, och deras längd är knappt så stor som af- 

 ståndet mellan bakre kanten af gällocket och främre kanten af 

 orbita. Hos löjan äro de vida längre än detta afstånd. Buk- 

 fenorna räcka intill eller nästan intill anus, och äro vid spetsen 

 trubbiga. Hos löjan räcka de icke intill anus. Analfenan, som 

 är kortare och med färre strålar än hos löjan, har sin undre 

 kant grundt utringad. Stjertfenan har, såsom oftast är fallet 

 hos karpfiskarne, sin undre flik något längre än den öfre. Fjällen 

 sitta löst fastade, liksom hos löjan, äro något litet mindre än hos 

 den, och skilja sig dessutom från dess — ■ jemte det de, såsom 

 redan blifvit anfördt, sakna strålar, eller ock hafva dessa färre 

 och mindre utbildade — derigenom att de icke i den bakre fria 

 kanten hafva några ingående bugter, der hvarest strålarne utlöpa 

 till kanten af de med strålar försedda. Den korta sidolinien 

 är nedåt böjd. 



Ryggen är på den lefvande fisken grönaktig, något stötande 

 i olivgrönt. Dess fjäll äro försedda med talrika svartaktiga 

 pigmentkorn. Kroppssidorna äro glänsande och temligen mörkt 

 silfverhvita, och, med undantag af de nedersta delarne af dem, 

 något litet skiftande i blått vid viss belysning. Talrika svart- 

 aktiga större och mindre pigmentfläckar eller korn äro, såsom 

 redan är anfördt, inbäddade i fjällens silfverglänsande betäck- 

 ning, isynnerhet på öfre delarne af kroppssidorna. A hvardera 

 sidan af kroppen går från hufvudet till stjertfenans bas, och vid 

 gränsen mellan ryggen och kroppssidorna, ett otydligt begränsadt 

 och af silfverglans betäckt, i stålblått stötande, mörkare band, 

 som gifvit anledning till fiskens artnamn. Detta band är syn- 



