LILLJEBORG, LIMNADIA- GIGAS I SVERIGE. 829 



sammansmältning är tydligen utmärkt genom en liten afsats i 

 främre kanten, och den bakre d:o är antydd genom en trubbig 

 vinkel vid den öfre konturens slut. Hos riktigt gamla individer 

 är denna kontur framtill sä starkt konvex, att den der stupar 

 nästan vertikalt, och skalet är.derföre hos dessa jemförelsevis 

 mycket högre upptill ] ). Hos en del, som ej är o fullt så gamla, 

 är den öfre konturen strax framom den bakre trubbige vinkeln 

 grundt konkav. Skalets undre kant, i närheten af hvilken det 

 är mycket tunnare, är i allmänhet mera bågböjd eller konvex 

 än den öfre, och om man drager en linia från den främre lilla 

 afsatsen till den bakre trubbige vinkeln, är derföre den delen af 

 skalet, som är ofvan denna linia, mindre än den, som är under 

 densamma. Främre kanten under afsatsen, den undre och den 

 bakre d:o bilda en enda oafbruten båge. De concentriska s. k. 

 tillväxtstrimmorna, på hvilkas antal man stundom lagt mycken 

 vigt såsom artmärke, äro i detta afseende i mån af åldern myc- 

 ket föränderliga. Då, enligt Lereboullet's iakttagelser, den 

 yttre hornartade delen af skalet vid skalömsningen icke fälles, 

 så är det naturligt, att dessa tillväxtstrimmor skola alltjemnt 

 tilltaga i antal i mån af åldern 2 ). Hos riktigt gamla har jag 

 funnit detta antal uppgående ända till 15, och hos något yngre 

 till 9 — 10. Ändå yngre hafva endast 5 — 7. Den främsta går 

 nära intill det ställe, der hvardera skalhalfvan har sin största 

 ät sidan utstående konvexitet, hvilken företer någon tendens till 

 en buckla (umbo), utan att dock kunna sägas vara en sådan. 

 Alla tillväxtstrimmorna utgå framtill från den lilla afsatsen, men 

 äro vid sin bakre och öfre ända åtskilda. De bakre eller yttre 

 och undre, som äro ungefär parallela med skalets främre, undre 

 och bakre kanter, äro närmare intill hvarandra än de främre. 

 Skalet är för öfrigt slätt. 



Betraktadt från öfre sidan (fig. 2), visar sig skalet mycket 

 tunnt, i öfverensstämmelse med den af Linné gifna benämnin- 



1 ) Hermann säger också: »dos bossu å la partie antérieure». 



2 ) I detta hänseende synes Limnadians skal vara fullt öfverensstämmande med 

 det af den lilla Cladoceren Monospilus dispar inom Lynceidernas familj. 

 Öfvers. af K. Vet. Akad. Förh., Arg. 28. N:o 7. 2 



