830 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1871. 



gen »lenticularis». Dess största tjocklek, som innehålles flera 

 gånger i dess höjd, är belägen nära intill främre ändan, och när- 

 mare den öfre än den undre kanten. Både ofvan och framom 

 denna skalets mest konvexa del bilda öfre och främre kanterna 

 af det en tunn och skarp oafbruten köl, som utgör dess mest 

 hårda och fasta del. Bakåt afsmalnar det jemnt, så att dess 

 bakre ända är. smalt tillspetsad, och dess sidokonturer derstädes 

 äro blott föga konvexa. 



Den uti skalet inneslutna kroppen fyller på långt när icke 

 upp detta. Den är förenad" med det dels genom den detsamma 

 på inre sidan beklädande hinnan (matrix), som utgör en vid 

 bakre delen af hufvudet utgående fortsättning eller duplicatur 

 af den matri-x, som har sitt läge under hufvudets cuticula; dels 

 genom den eller de kanaler, som frän skalkörteln leda in uti 

 kroppen; och slutligen dels genom skalets slutmuskler, hvilka vi, 

 liksom Ed. Grube, funnit tydliga, fastade vid hvardera skal- 

 halfvan intill och framom skalkörteln, och under skalets här- 

 varande utåt konvexa parti. Kroppen afsmalnar bakåt, och före- 

 ter 3:ne distinkta afdelningar: hufvud, bål och stjert, det först- 

 nämnda försedt med ögon, antenner och mundelar m. m., den 

 andra bärande fötterna, och den tredje, som har sitt läge bakerst, 

 utmärkt genom frånvaron af fötter, och närvaron vid bakre än- 

 dan af 2:ne stora och rörliga taggar, homologa med de hos Cla- 

 docererna vanliga stjertklorna. 



Hufvudet (fig. 3,^sedt från venstra sidan; 25 ggr förstor.) 

 är i allmänhet starkt nedböjdt, så att det med bålen bildar en 

 nästan rät vinkel. Dess cuticula är, isynnerhet upptill och bak- 

 till, fastare än den å bålen, ehuru den är tunn och genomsigtig. 

 På hvardera sidan baktill, der den öfre spetsen af mandibulan 

 är fästad, har den ett litet brunaktigt och fastare utskott eller 

 knöl, emot hvars undre sida nämnde spets har en mycket rörlig 

 articulation. Dess främsta del (a), som innesluter ögonen, är 

 genom tydliga bugter afskild från den bakre delen, antingen den 

 betraktas ofvanifrån eller från sidan. Midt framom ögonen är 

 der å cuticulan en cirkelformig hårdare och något litet utstående 



