LILLJEBORG, LIMNADIA GIGAS I SVERIGE. 833 



cilier äro af en betydlig längd. Yngre individer liafva grenarnes 

 segment mindre, och stundom färre, och i allmänhet försedda 

 med ett mindre antal taggar och simhorst. 



Det för si. Limnadia utmärkande så kallade vidfästnings- 

 organet (tafl. XVII. B. fig. 3 g), som har sitt läge på midten 

 af hufvudets öfre mellersta konvexa del, är af en nästan klubb- 

 formig eller ock bägarlik form, och i ändan tillslutet af en tunnare 

 cuticula, och merendels något bakåt böj dt. Omkring den tun- 

 nare cuticulan vid dess ända bildar den tjockare d:o, som be- 

 täcker organets sidor, en tydligt af satt kant. Dess betydelse 

 synes oss ingalunda förklarad genom den detsamma gifna be- 

 nämningen, enligt hvilken det skulle vara homologt med det hos 

 en del Cladocerer å samma ställe belägna vidfästningsorganet. 

 Hos Limnadia visar den omständigheten, att det är betäckt af 

 det yttre skalet, att det icke kan hafva någon funktion såsom 

 vidfästningsorgan. Vi hafva också aldrig sett dem fästa sig 

 med detta organ vid något föremål. Det synes oss snarare vara 

 beslägtadt med det problematiska blåsformiga organet bakom 

 de sammansatta ögonen hos Apus, och med ett dylikt proble- 

 matiskt organ bakom det rudimentära ögat hos Branchipus l ), 

 äfvensom med det organ hos Polyphemus, som har sitt läge i 

 hufvudet bakom ögat, och ofvan hvilket cuticulan är helt tunn 

 eller rättare membranös, samt är omgifven af en tydlig kant af 

 den tjockare angränsande cuticulan, liksom här hos Limnadia. 

 Detta organs betydelse hos Polyphemus har för Leydig förblif- 

 vit outredd 2 ). 



Mundelarne bestå af öfver- och underläpp, mandibler och 

 2:ne par maxiller. Munnen (tafl. XVII. B. fig. 5, sedd från 

 sidan; 70 ggr förstor.) har munvinklarne belägna ungefär ofvan 

 gränsen mellan öfverläppen och den andra undre delen af huf- 

 vudet framom den. — Öfverläppen (fig. 3, c, sedd från sidan), 

 som tillfölje af hufvudets nedböjda läge har kommit att ligga 

 under underläppen, är särdeles stor, och af en nästan halfcylin- 



*) F. Leydig : Zeitschr. f. wissensch. Zoologie, Bd. 3, pag. 304. 

 2 ) Naturgeschichte der Daphniden, pag. 237. 



