834 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK. AKAD. FÖRHANDLINGAR 1871. 



drisk form, med undre sidan konvex, och med den öfre intill 

 , munnen gränsande d:o konkav. Vid munnen äro dess sidokanter 

 (fig. 5, a) försedda med kort, inåt riktadt ludd. Dess spets bär 

 korta och fina borst samt, dessutom en mjuk borstbevuxen och 

 tillspetsad papill eller bihang. Nära spetsen har den ofvantill 

 en stor, vid basen utbredd och mot spetsen hoptryckt skifva (c'), 

 hvarigenom dess ända, betraktad från sidan, synes tvådelad. Vid 

 basen har den någon rörlighet emot hufvudet, och munnen och 

 underläppen, som äro fastade vid den, deltaga i dess rörelser. 

 — Underläppen (fig. 5, b, sedd från sidan), som, enligt hvad 

 vi nämnde, har sitt läge of van öfverläppen, är mycket mindre 

 än denne, och räcker ej till dess midt. A sina emot munnen 

 riktade kanter är äfven den försedd med ludd, men en del af 

 detta är något längre, och visar sig såsom korta, kamformigt 

 ställda borst. Dess yttre spets är böjd och tillspetsad. — Man- 

 diblerna (fig. 3 h, fig. 6, 6', 6") äro stora, och ställda vertikalt 

 emot hufvudet, från dess öfre emot dess undre sida. Deras 

 chitinskal är gulbrunaktigt och mycket fast, ehuru böjligt. De 

 äro böjda inåt, och deras yttre sida är konvex (fig. 6'), och 

 deras inre konkav (fig. 6), och å denna är en stor öppning, 

 innanför hvilken tuggmusklerna fästa sig. Nedtill hafva de en 

 halslik inknipning, nedom hvilken de äro dels mer och dels min- 

 dre konvexa. Vid nedre ändan äro de tvärt afhuggna, och i 

 ändans midt äro de försedda med ett taggigt tuggfält af unge- 

 fär elliptisk form. Taggarne å detta fält äro mycket små, och 

 endast tydliga under stark förstoring. Fig. 6" visar en bit af 

 detta tuggfält, omkring 300 gånger förstorad. Taggarne i yttre 

 kanterna af tuggfältet äro betydligt större än de i den inre delen 

 af detsamma, och de förra äro, åtminstone ofta, flerspetsade. 

 De i den inre delen äro ytterst små, jemna och tätt slutna in- 

 till hvarandra. Innanför detta tuggfält är en matrix, uti hvilken 

 nya taggar bildas, för att efterträda de gamla, då dessa äro af- 

 nötta. Båda mandiblerna stöta samman med sina tuggfält, och 

 krossa sålunda de små djur- eller växtdelar, som komma mellan 

 dem. Deras öfre ända, som är något brunaktig, och mera chi- 



