LILLJEBORG, L1MNADIA GIGAS I SVERIGE. 837 



undantag af dem på det allra sista fotparet, och å samma fötter 

 och samma flikar är deras antal temligen, ehuru ej helt och 

 hållet, konstant. Den vid ändan af stammen genom en tydlig 

 ledgång afskilda aflånga 5:te skifvan (6) kallas af Grube tar- 

 salstycke och betraktas följaktligen af honom såsom en fortsätt- 

 ning af stammen. Den är både i anseende till sin struktur och 

 med hänsyn till sina borst fullkomligt öfverensstämmande med 

 det så kallade borstbärande branchialbihanget, och man skulle 

 derföre kunna blifva böjd för att betrakta den såsom varande 

 af samma natur, som detta. Liksom detta, har den tunnare 

 struktur, och blott en enkel rad af kantborst, och dessa hafva 

 längre, finare och talrikare cilier, än de å stammens fullständigt 

 cilierade borst. Då man jemför dessa fötter med dem hos slägt. 

 Apus, blir det dock tydligt, att denna skifva måste vara homo- 

 log med den derstädes till stammen tydligen hörande 5:te eller 

 sista skifvan, hvilken äfven hos Apus å de bakre fötterna när- 

 mar sig i sin struktur till det borstbärande branchialbihanget. — 

 Vid inre sidan af stammens bas är det ofvan nämnda basal- 

 eller maxillärbihanget (c) fästadt. Detta bihang är riktadt inåt, 

 och ligger intill den längs bålens undre sida gående rännan, och 

 har derföre tydligen till sin bestämmelse att föra de här passe- 

 rande födoämnena framåt emot munnen. Det är tjockt och vid 

 ändan företeende 2:ne afdelningar (tafl. XVIII, B, fig. 3, a & b; 50 

 ggr förstor.): en öfre och bakre (a), som bildar sjelfva spetsen, 

 och är ofvan och bakom den andra (b). Den förra är täckt 

 af tätt ludd, och bär en del kortare och tagglika, och en del 

 längre borst, hvilka alla äro ledade och cilierade. Den sednare 

 är å sin undre sida utan ludd, och bär i främre kanten talrika 

 (omkring 30) långa, böjda ledade och cilerade borst, som äro 

 riktade framåt, och bilda tillsamman en slags vift, som utan 

 tvifvel hos det lefvande djuret följer fötternas rörelser. Det 

 är den sednare afdelningen som företer likhet med l:sta raa- 

 xillan. Den förra afdelningen har ingen motsvarighet hos den. 

 — Det borstbärande branchialbihanget (tafl. XVIII, A, fig. 5, B), 

 som har sitt läge vid fotens yttre sida, är af betydlig storlek, 



