BERGGREN, FANEROGAMFLORAN PÅ GRÖNLAND. 859 



De sistnämnda arternas förekomst visar, att trakten börjar 

 antaga en annan karakter i botaniskt hänseende än den som 

 möter oss på ytteröarna. Bergen på öarna och fastlandet här 

 utanför Aulfeitsivikf jordens mynning äro högre och mera sönder- 

 sprängda, med lodräta väggar och jemna fält deremellan, och 

 såväl i följd häraf som på grund af det för hafsvindar skyd- 

 dade läget framkallande en yppigare vegetation och en starkare 

 utveckling af Salix-buskarna (S. glauca) på de mera myllrika 

 ställen, hvilka utbreda sig nedanför klippfoten eller på vallar 

 mellan klippafsatserna. 



Från höjden af den ö, pä hvilken tältplatsen Sadlek, der 

 vi gjorde ett kort besök, den 14 Juli, är belägen, har man en 

 öfverblick öfver trakten omedelbart utanför Auleitsivikfjordens 

 mynning. På denna ö, som är låg med kullriga berghällar mot 

 sjön och kärraktig botten öfverst på höjden, träffas bland andra 

 Hierochloa alpina, Calamagrostis phragmitoides, Vahlbergella 

 triflora och Potentilla nivea. On Karatersuisuk belägen straxt 

 innanför fjordmynningen, dit vi samma dag anlände, bildar lika- 

 ledes en låg mot sjön sakta sluttande yta, till största delen be- 

 vuxen med mer än fotshög Andromeda tetragona blandad med 

 Empetrum och derigenom på afstånd alldeles visande utseendet 

 af en ljunghed, der Ledum palustre var. decumbens, Diapensia, 

 Salix arctica och glauca åtfölja de förut nämnda arterna. Vatten 

 framsilar dels i små rännilar, omgifna af vallar, beväxta med 

 Sibbaldia procumbens, Andromeda hypnoides, Taraxacum offi- 

 cinale ß alpinum, dels på tufviga fält mest beväxta med mossor, 

 såsom Dicranum arcticum och Sphagnum Lindbergh. En myc- 

 kenhet af glacier-block ligga spridda på sluttningarna men isyn- 

 nerhet öfverst pä höjderna, hvarést vegetationen mest utgöres 

 af Cladonia-arter och andra lafvar. 



Längre in i fjorden blifva de med vegetation klädda sträc- 

 korna större, under det nakna klipphällar intaga mindre rum. 

 Hufvudvegetationen utgöres af Empetrum nigrum och Andromeda 

 tetragona, hvilka gifva densamma en brungrön kolorit. Salix 

 glauca bildar vid foten af klipporna täta snår, redan på afstånd 



