868 ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



och Juncus avcticus och Juncus castaneus öfverdraga stora fält, 

 under det Carex rariflora nästan ensam bildar vegetationen på 

 ställen med myrartad botten. På låglandet ligga två större och 

 några mindre insjöar, vid hvilkas stränder växa Koenigia islan- 

 dica, Catabrosa algida och Ranunculus hyperboreus, hvilken sed- 

 nare äfven spridt sig långt ut i vattnet, men för öfrigt öfver- 

 ensstämmer deras strandvegetation med den nyss anförda vid 

 bäck stränderna. 



Under färden från Sarpiursak till Christianshaab den 27 

 Juli gingo vi i land på en liten ö, som ligger mellan de större 

 öarna Tosak och iikudlek i Sydostbugten. I jemförelse med 

 ytteröarna uti Egedesmindes distrikt har denna ö liksom de öf- 

 riga här uti bugten en lifligare vegetation. Fotsdjupa svarta 

 torflika lager af mylla täcka klipporna och bilda en grön- 

 skande ängbotten, hvilken bär Pyrola grandiflora, Dryas integri- 

 folia, Poa pratensis var. alpigena, Vaccinium Vitis idsea, Wahl- 

 bergella triflora, Equisetum sylvaticum jemte en mängd andra 

 allmänna arter, och de kärraktiga ställena med mossbotten upp- 

 tages mest af Salix arctica, Carex rariflora, Ranunculus lappo- 

 nicus, Tofieldia borealis och Pedicularis flammea. Strandvege- 

 tiationen representeras som vanligt ytterst af Glyceria vilfoidea, 

 hvarefter kominer Carex glareosa och sedan Elymus arenarius, 

 beledsagad af Plantago borealis, Glyceria vaginata och Coch- 

 learia fenestrata. Potentilla anserina var. träffades endast pa 

 ett sandigt ställe vid stranden af denna ö. 



Den del af Nordgrönland som hittills varit föremål för var 

 behandling, innefattar dess sydligaste del, karakteriserad genom 

 sitt breda och låga ytterland (d. ä. den med vegetation beklädda 

 kuststräckan i motsats mot landets inre, som höljes af inlands- 

 isen), utanför hvilket en mängd större och mindre öar ligga och 

 hvilket sjelft är genomskuret af långa i flera armar delade fjor- 

 dar, mellan hvilka det kullriga landet ej uppskjuter i några be- 

 tydliga bergshöjder, utan utgöres af rundade bergåsar, der den 

 mest i ögonen fallande delen af vegetationen näst Empetrum ut- 

 göres af arter tillhörande Ericineernas familj såsom (utom den 



