BERGGREN, FANEROGAMFLORAN PÅ GRÖNLAND. 877 



fält sträcker sig mot öster och norr ungefär \ mil till dess det 

 st anges af bergen. Dess hufvudsakliga vegetation är Carex rari- 

 flora och hyperborea och Eriophorum Scheuchzeri pä fuktiga 

 ställen, och på torrare mera tufviga och mossbeväxta Empetrum, 

 Salix arctica, Betula nana och Myrtillus uliginosa var. OfVer- 

 hufvud likna dessa fält en myr i mellersta Sverige, i hvilken 

 Empetrum och Salix arctica ersätta Calluna vulgaris och Oxy- 

 coccus palustris. Den höga bergryggen österut delas i öster och 

 sydost genom trånga dalklyftor, i hvilka snön ej hunnit upptina 

 på de öfversta mörka och kalla ställena. En rikedom af mossor 

 kläda väggarna och vid sidan af snöhoparna växa Luzula ar- 

 cuata (hufvudformen), L. hyperborea, Potentilla emarginata, Ly- 

 copodium Selago m. fl. Bäckarna, som rinna från snön, fukta 

 de nedanför liggande sluttningarna, der de äro omgifna af ett 

 tätt snår af Salix glauca med en yppig gräsväxt af Poa pra- 

 tensis, Trisetunr subspicatum, och Poa alpina, hvartill komma 

 Saxifraga cernua, Cerastium trigynum och Cardamine pratensis 

 (steril). Öfvergången mellan detta bälte med Salix glauca för- 

 herrskande och det nära snön med Luzula arcuata och hyper- 

 borea förmedlas genom ett bälte, hvarest Salix herbacea bildar 

 den hufvudsakliga vegetationen. Detta är en antydan till en 

 åtskillnad mellan olika regioner inom vegetationen på fjellen, 

 hvilken annars i denna trakt, der bergen nå en höjd af högst 

 1,000 — 1,500 fot, är föga märkbar och först framträder på de 

 ställen, der olikheten i tiden för snöns bortsmältande på högre 

 och lägre belägna ställen blir större. — Till den invid Jacobs- 

 havns isström belägna gamla eskimå-boningsplatsen Sermermiut 

 företogs den 14 Augusti en utflygt från Jacobshavn. Stället 

 ligger vid en liten bugt, utanför stängd af de höga isbergen 

 från Jacobshavns isström. En jemn dalbotten af den vanliga 

 glaciersanden slutar med höga branter utåt sjön, och ofvanpä 

 dessa branter ses ruinerna efter flera grönländare-hus, omgifna 

 af sina afskrädeshögar, hvilka hvila ofvanpå sandbranterna och 

 ha ett djup af flera alnar. Hufvudsakliga vegetationen på rui- 



Öfaers. af K. Vet.-Äkad. Förh. Arg. 28. X:o 7. 5 



