BERGGREN, FANEROGAMFLORAN PÅ GRÖNLAND. 879 



upphört att blomma. Ett ytterligare bevis på gynnsamma natur- 

 förhållanden är att Empetrum nigrum och Myrtillus uliginosa 

 hafva en stor rikedom på bär, hvilka redan äro mogna. .Arte- 

 misia borealis, Vahlbergella triflora samt Plantago borealis, hvilka 

 synas företrädesvis trifvas i det inre af fjordarna (så i Auleit- 

 sivikfjorden), äro allmänna pä de torra grusiga sluttningarna 

 nära stranden, och ofvanför på och vid berghällarna växa, Vi- 

 searia alpina, Armeria sibirica, Aspidium fragrans (äfven helst 

 växande i fjordarnas inre), Poa cresia, Saxifraga Aizoon, Woodsia 

 ilvensis, Potentilla tridentata, Carex rigida m. fl. Vid en något 

 sumpig fördjupning på 100 fots höjd öfver hafvet växer Ranun- 

 culus reptans å filiformis tillsammans med Carex pulla och Cala- 

 magrostis neglecta och pa stenig botten derbredvid Calamagro- 

 stis purpurascens i stor mängd men redan nästan förvissnad. 

 Pa hafsstranden växer Mertensia maritima. Strandfloran är för 

 öfrigt den vanliga flera gånger förut anförda. Euphrasia offi- 

 cinalis (sällsynt i trakten) träffades pä klippvallar på andra 

 sidan af viken. Ofver en med Carex hyperborea och rigida, 

 Bartsia alpina och Epilobium latifolium beväxt äng, som bildar 

 en insänkning i sluttningen, kommer man till ett stenras nedan- 

 för en lodrät bergvägg, der stora klippblock, mellan och på hvilka 

 växa Aspidium fragrans och Cystopteris fragilis, ligga vältrade 

 ofvanpå hvarandra ända ned till stranden, Upp till bergväggen 

 sträcker sig en grusig stenig brant, som bär Alsine hirta och 

 biflora, Draba nivalis, Luzula spicata och Kobresia scirpina. 

 Fortsattes vandringen uppåt fjellet, sa kommer man till en af 

 bäckar fuktad bred dalsträckning, som skiftevis brant sluttande 

 och jemn har en yppig grönska, vanlig i fjordarnas inre pä lika 

 beskaffade lokaler. Den redan på afstånd mest i ögonen fal- 

 lande delen af vegetationen utgöres här af Salix glauca åtföljd 

 af Betula nana, hvilka bilda breda bälten utmed rännilar och 

 vid foten af klipporna. Dessa begge buskar, af hvilka äfven 

 den förstnämnda utom på särdeles gynnsamma lokaler vanligen 

 är nedliggande, växa här upprätta, uppnående en höjd af 1 aln, 

 med stammar och grenar tätt packade och kronorna bildande en 



