BERGGREN. 1 AN EROGAMRLOR AN PÅ GRÖNLAND. 883 



öfver 2,000 fot och äro beklädda med temligen stora fält stän- 

 digt qvarliggande snö. Öns inre har mera massiva bergpartier 

 än ytterlandet söderut och genomstrykes af högdalar, hvilka ut 

 mot sjön bli allt djupare. I deras botten finnas smala slingriga 

 sjöar, stående i förbindelse med hvarandra genom elfvar, som 

 stundom bilda små vattenfall och utgjuta sitt vatten i vikarna. 

 Den qvarliggande snön åstadkommer en jemn fuktighet hela året 

 igenom, hvilken sprider sig öfver sluttningarna och framkallar 

 en vegetation, som är utmärkande för kalla och fuktiga ställen, 

 hvilket visar sig deraf, att vissa på sådan botten växande arter här 

 uppträda uti en förherrskande mängd och äro spridda nästan öfver- 

 allt såsom Salix herbacea, Diapensia och Azalea. Tillika upp- 

 träder en vegetation som älskar fuktig mylla i fj elisluttningar 

 såsom Poa alpina, Sibbaldia procumbens, Veronica alpina, Eri- 

 geron uniflorus m. fl. hvilka äro långt ymnigare än på den lägre 

 kusttrakt, hvars vegetation vi förut afhandlat. Högtrakterna 

 uti öns inre äro betäckta med blott gles vegetation, eller ställe- 

 vis på steniga platser i närheten af snön kala. Fera små vikar 

 finnas på öns vestkust; genom en af dessa, belägen midtför ko- 

 lonien, kommer man upp i en sakta uppåtstigande dal med jemn 

 botten, bestående af en mängd små tufvor, mellan hvilka vatten 

 framsilar. Tufvorna äro beväxta med Carex rigida och Salix 

 arctica jemte en del andra allmänna arter, och marken mellan 

 dem tätt betäckt med några för kalla fuktiga lokaler utmär- 

 kande mossor såsom Dicranum arcticum, Sphagnum Lindbergii, 

 Hypnum badium och Andreaea petrophila var. Jungerman- 

 nia julacea bekläder vissa platser med hård fuktig botten till- 

 sammans med Diapensia och Azalea. Ett stycke upp börjar 

 dalen slutta åt motsatt håll och bär pa höjden den flera gånger 

 förut omtalade för blåsiga dalfören utmärkande vegetationen. 

 Vid kanten af snöfläckar, som äfven på denna ringa höjd qvar- 

 ligga, prydes marken med Ranunculus nivalis, Poa cenisia och 

 stricta, Luzula arcuata (hufvudformen), Saxifraga stellaris var. 

 comosa, Andromeda hypnoides m. fl. Dalen fortsattes med jemn 

 sluttning nedåt, till dess den vid sammanstötningen med en an- 



