886 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKÄD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



kas 'sidor klädas med Viscaria alpina, Luzula spicata, Cysto- 

 pteris fragilis, Woodsia ilvensis, Draba nivalis och Pyrola grandi- 

 flora. En sträcka med glatt jemn klippbotten, belagd med ett 

 torrt gruslager, stryker utmed vestra stranden; dess förnämsta 

 vegetation utgöres af Silene acaulis, Carex capillaris, Saxifraga 

 oppositifolia, Diapensia, Carex rigida, Agrostis rubra och Hie- 

 rochloa borealis. Vid kanterna af sumpiga, nu till större delen 

 uttorkade ställen, är Carex pulla den vanligaste arten, stundom 

 åtföljd af Calamagrostis neglecta och Carex capitata. Vegeta- 

 tionen på den djupa myllj orden kring kolonien utgöres af de 

 vanliga pa dylika lokaler förekommande: Alopecurus, Ranun- 

 culus hyperboreus, Catabrosa, Montia fontän a etc. Denna ve- 

 getation fortsattes ett stycke upp åt bergshöjden, der en mängd 

 andra arter tillkomma, såsom Saxifraga tricuspidata, Cerastium 

 alpinum var. lanatum, Draba arctica, Festuca ovina, Poa csesia, 

 Campanula rotundifolia var. arctica, Stellaria Edwardsii, Luzula 

 multiflora, Agrostis rubra och Pyrola grandiflora. En sträcka stenig 

 mark klädes nästan ända ned till stranden af Salix herbacea, 

 bland hvilken Arnica alpina; strandklipporna hafva nederst den 

 vanliga vegetationen af Glyceria, Elymus och Stellana humifusa 

 och högre upp Plantago borealis, Cochlearia, Vahlbergella tri- 

 flora, Festuca rubra och Potentilla pulchella. 



Den 29 Augusti afgingo vi' till ön Kikertak inne i viken 

 mellan Noursoak-halfön och Arveprindsens Eiland. Derifran 

 gjordes en utflygt till den trakt af nämnda halfö, som gränsar 

 intill Majoriarisoeitsiak, eller det ställe, der man genom en hög 

 fjelldal kan passera öfver den 5 mil breda halfön till Omenak- 

 fjorden. Sydvest från denna dals öppning går midteinot fin 

 Kikertak en annan bred fjelldal inåt halfön. Denna dal be- 

 gränsas innerst af ett 2 — 3,000 fot högt fjellparti, öfverst med 

 snötäckta platåer, hvarifrån genom tre större och flera mindre 

 dalfördjupningar glacierer nedskjuta i dalen. Bergarten, hvaraf 

 fjellen bestå, är liksom pä Kangek-fjellet vid Ritenbenk hvit- 

 aktig, starkt qvartzhaltig, mindre hård och lättare vittrande än 

 den vanliga gneissen. Den brungröna färg, som vegetationen 



