BERGGREN, FANEROGAMFLORAN PA GRÖNLAND. 889 



heten af kolonien Omenak, just i den trakt der de högsta fjelf 

 i Nordgrönland förekomma, funnit att vegetationen först på en 

 höjd af 2,000 till 3,000 fot börjar märkbart aftaga och erhåller 

 den pregel, som vi här funnit den ega vid en höjd mellan 1,500 

 och 2,000 fot. Denna omständighet torde bero, utom af meteoro- 

 logiska förhållanden, äfven af beskaffenheten af fjellsidorna, som 

 bilda en jemn sluttning mot hafvet, då de deremot här öfverst 

 bilda lodräta väggar, nedanför hvilka finnas bergras och först 

 längre ned en mera plan yta vidtager. — On Kikertak har när- 

 mast omkring byggnaderna äfvensom på bergen samma vegeta- 

 tion som på motsvarande lokaler uti de förut afhandlade trak- 

 terna; anmärkas förtjenar blott, att Arctostaphylos alpina an- 

 träffades på öfversta toppen af ön. 



Vesterut är det först vid Atanekerdluk som basalten efter- 

 träder gneissen, på samma ställe der kusten gör en böjning mot 

 norr och bildar inloppet till Vajgattet. Här ligger nederst kr- 

 och sandlager, som i jemn brant stigning fortsättas till dess 

 öfverst basaltväggarna resa sig. Jag var ej i tillfälle att besöka 

 denna trakt, men Professor Nordenskiöld gjorde vid sitt besök 

 här insamling af växter ifrån hafvets nivå till en höjd af nära 

 3,000 fot. Vid en höjd af 1,000—1,200 fot öfver hafvet träffas 

 ännu 32 af de insamlade 52 arterna. Bland dessa arter kunna 

 nämnas Mertensia maritima, Vahlbergella triflora, Antennaria 

 alpina, Arnica alpina, Alsine hirta, Carex misandra, Campanula 

 uniflora, Draba Wahlenbergii, Dryas, Epilobium latifolium, Lu- 

 zula spicata och hyperborea, Potentilla emarginata, Pedicularis 

 Langsdorfii och flammea, Pyrola grandiflora, Poa alpina, cassia 

 och cenisia, Papaver nudicaule, Saxifraga cernua, nivalis och 

 tricuspidata, Silene acaulis, Trisetum subspicatum, Taraxacum 

 ceratophorum. Dels den stora höjd, hvartill växterna här upp- 

 stiga, dels förekomsten af mindre allmänna arter visar, att leran 

 men isynnerhet basalten här utöfvar sitt inflytande såsom bil- 

 dande en bördig jordmån, lätt förvittrande och derföre lemnande 

 tillfälle för uppkomsten af vegetation nästan öfverallt der blott 

 något litet fuktighet finnes, samt vida mer värmande än gneisen. 



