890 ül'VKKSIGT AFK. VETENSK.-AKAI). FÖRHANDLINGAR, 1871. 



Efter ännu en veckas vistande vid Ritenbenk medföljde vi 

 den 7 September ett hit anländt fartyg till Godhavn. Oaktadt 

 vintren redan var i annalkande och nyfallen snö, som dock åter 

 delvis bortsmälte, betäckte marken, begagnades den tid vi uppe- 

 höllo oss här till undersökning af basaltregionens vegetation, 

 hvilken vid första besöket i början af Juli dels ej var tillräck- 

 ligt framskriden, dels endast flyktigt under det korta vistandet 

 här kunde studeras. Basalten, Diskoöns förherrskande bergart, 

 upptager hela öns inre; blott vid stranden och endast på vissa' 

 sträckor framträder gneiss såsom ett smalt bälte, eller sand- 

 och lerlager bildande lågland eller jemnt sluttande branter. Vid 

 Godhavn utgöres det lägre ytterlandet, de små öarna och half- 

 öarna af gneiss, bildande platåer af högst 500 — 600 fots höjd 

 och omkring \ mils bredd. Ofvanför och innanför denna höjer 

 sig basalten med lodräta väggar, nederst lemnande plats för slut- 

 tande fält med klippras, bestående af öfver hvarandra hopade 

 klippstycken, hvilka ofta skjuta ned öfver gneissregionen. Sjelfva 

 basaltplatåen, som har en höjd af 2 — 3,000 fot och är höljd 

 med ständig is och snö, genomskäres af större eller mindre dalar, 

 såsom den nära Godhavn liggande Bla?sedalen, eller af inskär- 

 ningar af större eller mindre vidd, stundom bildande smala mörka 

 klyftor, men alla, både dalar och klyftor gående inåt landet i 

 vinkelrät riktning från de yttre lodräta gränsväggarna, hvilka a 

 sin sida fortlöpa rätlinigt och bilda raka jemna kuster utan vi- 

 kar. Dessa väggar äro dels jemnhöga med rät öfre kontur, 

 innanför hvilken inlandets istäcke utbreder sig, dels öfverst 

 mer eller mindre inskurna och utefter hela sin längd fårade 

 i lodrät rigtning med tvärlöpande horizontala fåror korsande 

 de förra, öfverst bildande i rad efter hvarandra sittande tin- 

 nar. I fårorna och klyftorna nedströmmar vatten från isen, 

 bildande skummande vattenfall. Obestigliga som dessa berg- 

 väggar äro, lemna dock dalarna och klyftorna uti dem tillträde 

 till inlandet. Från Godhavns koloni vandrar man den af män sa 

 förut beträdda vägen upp pa höglandet öfver den s. k. Lyng- 

 marken, en grönskande bred dalsträckning, gående genom gneiss- 



