DAA, OM SPETSBERGENS KUSSISKE NAVN GUUMANT. 901 



kalte de sit landfund »Spitze bergen», men vare ganske uvidende 

 om det hang sammen med andre lande eller var en selvstaen- 

 dig ö. Det var altså naturligt at de helst gaettede på at 

 det var en del af det lsenge bekannte og nasrmest tilliggende 

 Grönland. Spitsbergen beholdt derfor lsenge blandt både En- 

 gelske og Holländske söfarende, som siden sögte didhen, navnet 

 0st- Grönland, medens de kalte det egentlige Grönland »det 

 vestlige» l ). Spitsbergen s tidligste opdagere be fan t sig altså meget 

 nser i samme tilfaslle som det mere berömte om Columbus. Ame- 

 rikas landfinner drog nemlig ud for at söge Indien. Han traf 

 på et land, som han vel kunde vide ikke var nogen forhen be- 

 kamt del af Indien. Men han ga?ttede at det dog måtte höre 

 til Indien, som det lignede i klimat og frembringelser. Til vid- 



thiere] und dergleichen gefunden haben, da unter dem 76 G. in Nova Zembla 

 kein grün Laub oder Grasz, noch graszfressende Thier zu finden sondern nur 

 Beern und Füchsz seiii». 



Hans gründe for Spitzbergens nsermere sammenhaeng me<l Grönland aen 

 med noget annet land ere altså ikke blot den geografiske nserhed, men også 

 en lighed i Fauna og Flora, der eendog efter nutidens videnskabelige stånd- 

 punkt vil godkaennes som slutningsrigtig. 



Det er også betegnende for hvor vidt Russernes opdagelser have sti'akt 

 sig, at medens den Holländske rejse-beskriver fra 1596 ikke med et ord 

 naevner at Russer eller noget annet folk för hans landsmaen have fundet 

 Spitsbergen, anser han det rimeligt at Hugh AVilloughby (eller som han 

 skriver efter udtalen: Hugo Willibe) tidligen har fundet Bären-ejland. ^En 

 mindre naerer han nogen tvivl om hvo der skal nyde seren for at have 

 fundet Novaja Zemlja, hvilket han altid betegner med det Russiske Navn. 

 Efteråt Heemskirch og Barents her havde tilbragt vinteren 1596 — 7 på et så 

 uadkommeligt sted, at det först i 1871 blev fundet og pånyt undersögt af den 

 Norske skipper Carlsen, som hjembragte Hollaendernes interessante efter- 

 ladenskaber, overbeviste Heemskirch sig på tilbagerejsen også om, hvor flittigt 

 Russerne besögte Novaja Zemlja og hvor vel de kaente farten didhen. Han 

 traf nemlig 2-i Juli 1597 på N. Z's kyst to Russiske lodjer med 30 mans 

 besaetning, og siden i farvandet intil det Hvide Hav flere, med hvilke han 

 kom i venlig beröring. 



1 ) Således forklares desse benaevnelser t. ex.: i 



Jon. R. Forster, Geschichte der Entdeckungen und Schiffahrten im 

 Norden. Frankfurt 1784, s. 379. 



Sir John Richardson, The Polar Regions. London 1861, p. 66. 



Hassel, Geographie, Bd. 5:1. Weimar 1822. Spitzbergen. 



J. E. Wapp^us. Handbuch der Geographie und Statistik Bd. 1: 2. Leipz. 

 1855. Spitzbergen. 



