RYLDÉN, LAGBUNDENHET I STJERNORNAS RÖRELSER. 951 



tillfällen blifvit upprepadt — att minska qvadratmethoden omöj- 

 ligen hjelper öfver den klippa, som ett ofullständigt mathema- 

 tiskt uttryck städse i mer eller mindre grad ställer i vägen för 

 forskningens gång. Begagnandet af denna method kan aldrig 

 ersätta det felaktiga, som man begår, då man såsom theoretiskt 

 riktigt antager ett ofullständigt mathematiskt uttryck för det 

 naturfenomen, hvars lagar man vill undersöka. 



Det syntes mig derföre framför allt vara nödvändigt att 

 söka en annan method för lösningen af den uppgift, vi ofvan 

 framställt, hvilken ej skulle lida af de brister, som otvetydigt 

 vidlåda den nyss antydda. En sådan synes mig följande vara. 

 I stället för att såsom funktionsform antaga ett slutet uttryck, 

 använder jag den möjligast allmänna formel som står att finna. 

 Densamma består vanligen i en oändlig men konvergent serie, 

 deri ofta redan få termer äro tillräckliga att representera den 

 sökta funktionen. Detta oaktadt bibeliålles uttrycket öppet, 

 emedan man a priori högst sällan kan med säkerhet afgöra, vid 

 hvilken term det öppna uttrycket skulle kunna afbrytas utan 

 någon märklig uppoffring af noggrannhet. Ur de förhanden- 

 varande numeriska funktionsvärden bestämmes nu så många ter- 

 mer som möjligt eller åtminstone ett större antal än det, hvilket 

 man kunde anse med tillräcklig noggrannhet ätergifva dessa 

 värden. Om nu härvid en konvergens träder i dagen, som åter- 

 igen efterträdes af en följd termer, hos hvilka intet aftagande 

 mer förmärkes, så äro i allmänhet tillräckligt inånga termer 

 tagna i betraktande; ty de termer, hos hvilka intet aftagande 

 mera förmärkes, börda egentligen hafva erhållits försvinnande 

 små, ehuru de till följd af tillfälliga fel hos funktionens speciella 

 värden blifvit märkliga. 



Detta förfaringssätt ha redan länge varit i bruk vid de fall, 

 der den oändliga serieformen till följe af frågans beskaffenhet 

 varit antydd, men densamma tillåter en vida allmännare tillämp- 

 ning. Ty i de fall, der funktionsformen ej är bekant, kan den- 

 samma alltid lättare approximativt angifvas medelst en serie än 

 på något annat vis. 



