960 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 187 1. 



systemets tyngdpunkt får antagas der, så ligger den förmodan 

 ej så aflägsen, att centralpunkten för stjernornas rörelser bör 

 sökas i den himmelsregion, som omfattas af stjernbilderna Au- 

 riga, Taurus, Perseus, Camlopardus, Andromeda, Cassiopeja, 

 Lacerta, Cepheus och Cygnus. Dock böra vi akta oss att öfver- 

 skatta säkerheten af denna slutföljd. Vi hafva först och främst 

 ej något direkt bevis för en centralrörelse, ty det gifves äfven 

 andra rörelser, som skulle förklara olikheten uti de funna vär- 

 dena för den konstanta termen; vidare hafva vi ännu mindre 

 något direkt kännetecken, att denna centralrörelse, om hon vore 

 förhanden, skulle försiggå i en nära cirkelformig bana och en- 

 dast i detta fall är jemförelsen med de små planeternas rörelse 

 berättigad. I alla händelser qvarstår dock en antydning att 

 stjernornas rörelse visa något gemensamt och att de ej äro så 

 regellösa, som några astronomer hafva velat antaga. 



