•WALLEN GREN, PYRALIDER OCH CHOREUTIDER. 1001 



10. Slägtet: Pionea Gn. 



Pannan platt, smalare än ögats diameter. Oceller finnas. 

 Antennerna korta, hos lianen korthårige, hos $ sågtandade. 

 Labialpalperna längre än hufvudet, nedätböjda, tilltryckt fjälliga, 

 med trådformig, nästan hängande slutled. Öfre p alp erna med 

 snedt stympad hårpensel i spetsen. Framvingarne dubbelt så 

 långa, som breda, utåt utvidgade, med skarp spets, deras ut- 

 kant längre än halfva inkanten, som är utan tand; subradial- 

 grenen utanföre diskfältet förenad i gemensam stam med meta- 

 earpalgrenen; radialgrenen gar mycket snedt ut i vingkanten. 

 Bakvingarne korta och breda; diskfältet räcker med bakre hör- 

 net till vingens midt, vingspetsen afrundad. 



Vingarne sammanläggas under hvilan takformigt, och fjä- 

 rilen flyger helst i skymningen och sedan det blifvit mörkt, men 

 uppskrämmes lätt äfven om dagen. Tungan är fin och tem- 

 ligen kort. 



1. P. forficalis LlN. Framvingarne ljust ockragula, i dis- 

 ken bruntöckniga, med 2 rostbruna snedgäende tvärlinier öfver 

 disken, af hvilka den inre ej hinner framkanten, och 2 gråbruna, 

 mattare tvärband, som förenade utgå frän vingspetsen, men se- 

 dan skiljas och löpa snedt till inkanten; bakvingarne gulhvita 

 med mörkt, bågformigt tvärband. 



Syn. Pyralis forficalis Lin. F. S. 351. S. N. I. 2, 882. Hubn. 

 t. 9, f. 58. Botys forficalis Treit. YII. 122, H. S. IV. 

 36. Pionea forficalis Gn. Sp. Gen. VIII. 369, Staint. Ma- 

 nual. II. 152, Led. Wien. Ent. Monatschr. 1863, 382, 

 Heinem. Schm. II. 1, 2, 93. 



Ganska allmän, isynnerhet i trädgårdar, der larven lefver 

 af cruciferer. Flygtiden infaller på våren och sedan i Juli och 

 Augusti månader. Arten träffas åtminstone ända upp i Hel- 

 singland, der den vid Forssa blifvit funnen af Aurivillius. 



Larven gulaktigt grön med segmentkanter och hufvudet gul- 

 aktiga; rygg- och sidolinierna mörkgröna. (HÜBN.). 



