1004 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAI). FÖRHANDLINGAR, 1871. 



hufvudet, framåtsträckta, nedböjda, breda, fjälliga, med träd- 

 form.ig slutled. Ofre palperna små, liniesmala. Framvingarne 

 smala, spetsiga, med kort, föga svängd utkant, i inkanten utan 

 tand; subradialgrenen utanföre diskfältet fri, ej förenad i gemen- 

 sam stam med carpalgrenen; radialgrenen går mycket snedt ut i 

 vingkanten. Bakvingarne länga, i utkanten, nära spetsen starkt 

 insvängda, så att denna, som är skarp, synes nästan flikformig. 



Slägtet skiljes lätt frän alla öfriga till gruppen hörande ge- 

 nom bakvingarnes skarpa, nästan flikformiga spets. 



1. D. reticularis Lin. Vingarne mörkbruna; de främre 

 «totande i rostbrunt, med följande hvita teckningar: i inkanten 

 nära basen en tvärlinea, som upphör vid diskfältet, i midten af 

 samma kant en bredare snedt utåt gående tvärlinea, som lika- 

 ledes upphör vid diskfältet och der har framom sig en större 

 tresidig fläck, i framkanten snedt öfver till analhörnet, hvilket 

 likväl ej upphinnes, en tvärlinea, vid diskfältets slut en liten 

 fläck och i vingspetsen en kort, sned fläck; bakvingarne med ett 

 bredt tvärband och vinkelformigt bruten linea, som ej hinner 

 midten af utkanten, allt hvita; fransarne hvitfläckiga. 



Syn. Pyralis reticularis Lin. F. S. 352, S. N. I. 2, 883. Pha- 

 laina argentalis Fabr. E. S. III. 2, 240. Pyralis Uteralis 

 Hübn. t. 13, f. 86. Nymphula literalis Treit. VII. 131, 

 Zett. Ins. Lapp. 972. Botys literalis H. S. IV. 26. Dia- 

 semia literalis Gn. Sp. Gen. VIII. 233, Staint. Manual. 

 II. 142, Led. Wien. Ent. Monatschr. 1863, 419, Heinem. 

 Schm. II. 1, 2, 98. 



Förekommer i gräsrika skogsmarker och buskrika beteshagar 



sparsamt under Juni och Juli månader der och livar ända upp 



i södra Lappmarkerna. Afven träffad på Gottland. Ar utan 



tvif.vel Linnés art, i hvars samling ännu finnes exemplar. I be- 



skrifningen angifves färgen å teckningarne likväl oriktigt vara gul 



i stället för hvit; allt annat öfverensstäinmer fullkomligt, och 



inom Sverige finnes ingen annan art, som Linné kunnat åsyfta. 



13. Slägtet: Steuia Gn. 

 Pannan platt, smalare än ögats diameter. Oceller finnas. 

 Antennerna långa, räckande nästan till vingspetsen, hos rf håriga, 



