1010 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAL). FÖRHANDLINGAR, 1871. 



Han är isynnerhet i rörelse om natten, men 'flyger äfven om 

 dagen. 



1. A. niveus Oliv. Vingarne hvita; de främre med svag. 

 brunaktig anstrykning, mörkare vid framkanten och på nerverna;, 

 hufvudet ljusbrunt, palper, abdomen ofvantill och de främre föt- 

 terna på yttre sidan mörkare bruna; första abdominalsegmentet 

 och analborsten hvita. 



Syn. Phryganea nivea Oliv. Encycl. Meth. t. VI; Latk. Hist. 

 Nat. Crust. XIII. 93. Acentropus Garnonsii Curt. Brit. 

 Ent. XI. tab. 497. Acentropus niveus Ent. Trans. I. 118. 

 Kolenati, Wien. Ent. Monatschv. 1858, 381, tab. VII. 

 Staint. Manual. II. 146; Heinem. Schm. II. 1, 2. 108. 



Hittills under Juli och Augusti månader blott anmärkt i 



Skåne, der den finnes vid Ifösjön, Ringsjön och Wombsjön. 



Afven är den en gång funnen vid hafvet nära Farhult. Larven 



lefver på Potamogetou, men är obeskrifven. Sannolikt finnas 



af detta slägte flera arter, bland hvilka äfven bevingade honor 



förekomma. Se Stett, Ent. Zeit. 1869, 275. 



III Gruppen: Chilonida* (Gn.). 



Bakvingarnes diskfält slutet; den bakre mediannerven vid 

 basen stundom med bärighet, men ej hos våra arter; subcostal- 

 nerven från basen fri men sedan på större eller mindre stycke 

 förenad med främre mediannerven eller dess grenar. Framvin- 

 garne ega sesamoidgren, som utgår frän främre hörnet af disk- 

 fältet; dorsalnerven vid basen enkel. Tvärnerven, som sluter 

 framvingarnes diskfält spetsvinkligt bruten, vändande spetsen 

 mot vingbasen. 



Till habitus liknar denna grupp närmast den följande, men 



med hänseende till nervernas lopp och förgrening den föregående. 



Vingarne är o långsträckta, men nära basen börja de genom en 



^tark böjning af kanterna att utvidgas och blir derefter tem- 



jemnbreda. Utkanten är ganska snedgående. Palpema äro 



<*y 



