WALLENGREN, PYKALIDEK OCH CHOREUTIDER. 1049 



aktiga, med 2 bruna punkter i midten och 2 hvitaktiga tandade, 

 i inkanten convergerande tvärlinier, af hvilkä den yttre är utan- 

 till bredt kantad med kanelbrunt. 



Syn. Phycis cinnamomella Dup. Lep. t. 279. 4 Phycis düutella 

 Treit. IX. 1, 164. Ancylosis cinnamomella Zell. Isis. 1848, 

 741; H. S. IV. 94, f. 58—61; HEiNEM.-Schm. II. 1, 2, 188. 



På sandfälten i Skåne och på Gottland under Juni och 

 Juli månader, pä sina ställen temligen allmän, der thimjan och 

 ljung växa. Framvingarnes färg ganska ombytlig, än kanelbrun 

 med röd inblandning och grått puder, isynnerhet vid framkanten 

 och utkanten, än alldeles utan all röd anstrykning, än lädergul 

 med röd och grå anstrykning, hvilken sednare stundom inskrän- 

 kes till en del af -nerverna; stundom äro vingarne alldeles en- 

 färgade, stundom temligen mångfärgade. Bakvingarne hos o 71 

 smutshvita, i spetsen brunaktiga, hos $ gråbruna. 



11. Slägtet: Euzophera Zell. 1 ). 



Bakvingarne sakna helt och hållet oberoende nerv, men 

 hafva radialgren, och subulnargrenen kommer hos vår art från 

 diskfältets bakre sida temligen långt innanföre dess bakre hörn. 

 Framvingarnes oberoende nerv är hos vår art utanföre diskfältet 

 skild från glenoidalgrenen, och deras carpalgren är tvågrenig. 

 Palperna uppåtböjda, cylindriska eller trådformiga; slutleden 

 kortare än den mellersta. Ofre palperna små, trådformiga. Ha- 

 nens antenner normala, utan något utmärkande. 



1. E. terebrella Zinck. Framvingarne svartbruna med 2 



svarta punkter, belägna uti den hvitgrätt flammiga disken, och 



« 

 2 hvitaktiga tvärlinier, af hvilka den inre är bred med en stark 



tand och utantill ända till vingmidten bredt mörkkantad, samt 

 den yttre svagt tandad, i midten något böjd, och kantad innan- 

 till med bredare, utantill med smalare brunt; bakvingarne brun- 

 grå, fötterna h vitgrå med mörkare fläckar. 



') Då det af Heineman föreslagna namnet Melia redan af Guenee blifvit för 

 annat fjärilslägte användt, har Zeller i Stett. Ent. Zeit. 1867, pag. 377 

 föreslagit ett annat. 



