1098 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



det mått, som måste fyllas för att motsvara 2,3,4 i 46; också 

 är här 2 + 3 i la betydligt mindre än 2 och 3 i 46 tillsamman- 

 tagna, och 4 i la större än 4 i 46. 



Den andra gruppen af Spatangider, hvilken nu, såvidt vi 

 känna, är mindre rik på slägtformer, Prymnadeti, de som sakna 

 en fasciola infraanalis, är i det afseende hvarom här är fråga 

 vida mindre regelbunden. Fem slägten likna dernti flera af Prym- 

 nodesmii, att de hafva högra sidans plåt 2 + 3 i interradiet la 

 lika stor som den venstras 2 och 3 tillsammantagna och tillika 

 pl. 4 å båda sidor lika stor, så Agassizia och Schizaster, 

 eller, såsom Moera, Abatus och Hemiaster, plåten 2 + 3 i la 

 mindre än 2 och 3 i 46, och derföre den högra sidans plåtar 1 

 och 4, hos Hemiaster äfven 5, något större än den venstras. 

 Men tre andra slägten äro mycket afvikande. Desoria har plåten 

 2 af interradiet 1 a sammansmält, icke med pl. 3 | i samma rad, 

 utan med pl. 2 i 1 b, och detsamma eger rum hos Atrapus, och 

 hos den förra är tillika plåten 2 i 46 skild från plåten 1. Men 

 mest afvikande är Paleeostoma. Medan alla andra Spatangider, 

 i hvarje interradium, näst efter peristomialplåten 1 hafva ett 

 par af plåtar, 2, har denna plåten 2 enkel både i de frontal a 

 och de laterala interradierna, och dertill är det, i interradiet 1, 

 icke i la som plåtarna 2 och 3 äro sammansmälta utan i raden 16. 

 Denna är den skiljaktighet, som det högra interradiet 1 

 visar hos alla kända slägten af nu lefvande Spatangider. Det är 

 alldeles tydligt, att det icke är den venstra sidan som har en 

 plåt mera, utan den högra som har en mindre, och att der, in- 

 om ett område ej långt från peristomet, men skildt derifrån, 

 plåtarnes normala bildning blifvit störd. Det är i riktningen af 

 detta interradium, som den diameter ligger, i förhållande till 

 hvilken ambulakren äro symmetriskt anlagda. Om denna diameter 

 möjligen angifver den heterologa ställning som den i sin larv 

 ännu hvilande Echinodermen har haft till denne, en primordial 

 axel, från hvilken han senare öfvergått till en annan, fram och 

 bak-axeln; om denna vissa plåtars afvikande sammansmältning 

 på djurets ena sida tilläfventyrs kan hafva något samband med 



