S. LOVEN, OM ECHINOIDEE'RNAS BYGGNAD. HOT 



jemut förblir fästad med den motsatta vid hjessplåten 3. upträda 

 i det vidgade mellanrummet åter ett par rundade stycken, och 

 ett annat vid hjessplåtarne 2 och 4, och i det att flera sådana 

 tillkomma, allt mindre och mindre, ökas deras antal, medan den 

 ursprungliga centralskifvan, som sjelf tillvexer obetydligt, ännu 

 länge är igenkänlig genom läge och storlek. Slutligen har en 

 stor oval öppning på detta vis blifvit bildad, de kalkstycken, 

 som tätt uppfylla den täckande hinnan äro mycket talrika, och de 

 omgifvande plåtarne starkt eroderade. Analöppningen, som icke 

 blir färdig förr än denna förökning af kalkstyckena i huden är 

 temligen framskriden, ligger alltid, i spetsen af den småningom 

 koniskt upstaeude hinnan, mer eller mindre excentriskt, normalt 

 i riktning mot ambulakret I, och det ovala periproctium har i 

 regeln sin längsta diameter i samma riktning, från interradiet 3 

 till ambulakret I, densamma som är skalets längdaxel hos Echi- 

 nometra, och i förhållande till hvilken interradiernas peristom- 

 plätar äro ordnade symmetriskt hos Latistellse. 



Denna i det centrala området inom hjessplåtarnes krets üp- 

 trädande bildning af härda stycken af kalkväfnad, hvilken i det" 

 tidigaste stadium ger upphof till en enda skifva, men derefter, 

 under tillvexten, med regelbundenhet fördelar sig på skilda centra 

 för bildande af talrika fria, allt mindre stycken, i sin textur 

 öfverensstämmande med den första skifvan, hela denna bildning, 

 ehuru i nära sammanhang med analrörets utträdande, tillhör 

 likväl icke dess utveckling utan hudskelettets, och den komplex 

 af härda delar, som deraf upkommer, är en sjelfständig del af 

 detta. Den återfinnes hos Saleniderna, icke tidigt uplöst i skilda 

 mindre delar, utan beständig, sammanhängande och fast, i den 

 pentagonala skifvan, som här regelmässigt intar det centrala 

 rummet. Vid analrörets utträdande blir hon till en del genom 

 resorption eroderad i sin bakre rand, men ännu mera de bakom 

 henne liggande hjessplåtarne, hos Heterosalenia och Salenia 1 

 och 5, i den normala riktningen mot ambulakret I, hos Acrosa- 

 lenia, Goniophorus och Peltastes endast hjessplåten 5, såsom det 

 har blifvit utredt af Cotteau, hvilken först riktigt orienterade 



