1126 ül'VERSIGT AF K. VETiENSK.-A.KM). FÖRHANDLINGAR. 1871. 



Disc»])»ra(!) imprcssa, 



för att åtminstone gifva anledning till en noggrann jemförelse, 

 hvilken endast är möjlig för dem, som äro i tillfälle att granska 

 typexemplar ifrån kritan. 



Denna form (Tafl. XXI, figg. 17 — 19) står såsom Escharin 

 i ungefär samma förhållande till typens fullt utvecklade former, 

 som det första djurhuset i en frän embryot utvecklad Escharin- 

 koloni står till de yngre typiska djurhusen i densamma; den är ett 

 bland minnena från sambandet med Membraniporidorna. I detta 

 hänseende står den också närmast Lepralia spathulifera. 



Ung och tunnskalig har den ett glänsande, gulhvitt yttre, 

 med ectocysten fint grynig af täta, små vårtor. För djurhusens 

 form kan jag hänvisa till Reuss's beskrifning. Den proximala 

 delen af det rhomboidal-sexsidiga eller vid ny rad-bildning proxi- 

 mal tillspetsade djurhusets öfre vägg är rundadt uppsvälld men 

 med mera plan sluttning distalt mot djurhusmynningens konkava 

 proximal-rand. Denna sluttning begränsas på sidorna af en 

 uppsvallning öfver randen af djurhusets distaldel, inom hvilken 

 djurhusmynningen är belägen. Denna äter, som således är be- 

 tydligt insjunken, har formen af en half-ellips eller rättare be- 

 gränsningen af en parabel och påminner om mynningen af en 

 Lepr. spathulifera, blott att den saknar inknipningarne pa sidorna. 

 Likasom dennas djurhusmynning öfverensstämmer den dessutom 

 med Membraniporidomas mynningsarea, deriiti att operklet ej 

 upptager hela dess yta, hvarföre namnet mynning sarea äfven 

 här kunde användas. På den nämnda uppsvallningen längs ran- 

 den af djurhusets distaldel finner man (Tafl. XXI, fig. 18), om ock 

 sällan, ett par af mynningsborst; och när ovicell utvecklas (sma. 

 fig.), lägger sig denna qvart-spherisk, temligen hög, vid basen 

 vanligen med skarp afsats mot nämnda kalkuppsvällning. 



I de starkare förkalkningarne utjemnas dessa uppsvallningar 

 till god del; den nämnda randuppsvällningen går mera jemnt öfver 

 i det ofvannämnda, mot djurhusmynningen sluttande planet, och till 

 minne af den förutvarande afsatsen derstädes återstår blott en 

 fåra på livar sida af djurhuset, löpande proximalt från hvarje 



