SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKANDINAV. HAFSBRYQZOER. 1129 



rand finner unga eller ofullbordade djurhus med tydliga porer. 

 En annan likhet, gemensam med den jag anmärkt för den före- 

 gående formen, med Escharélla Landsborovii framträder vid ovi- 

 cellernas utveckling (fig. 8); och denna är här desto större, som 

 ovicellen ofta visar tre fåror, som stöta tillsammans i dess midt. 

 Isynnerhet när den ofvannämnda knölen på djurhusets framsida 

 ej är synnerligen utvecklad, kan endast djurhusmynningens form 

 användas såsom igenkänningstecken för Discopora megastoma. 



Helt nära intill den grupp af .Dzscopora-former, för hvilkas 

 gemensamma benämning jag användt det äldsta speciesnamnet, 

 coccihea, stå tvenne andra former af detta slägte, hvilkas för- 

 hållande till hvarandra får sin förklaring vid jemförelse med 

 nämnda formserie. Den ena af dessa, hvilken jag ingenstädes 

 rinner beskrifven, benämner jag 

 Discopora euiucronata 



för att derigenom uttrycka dess väsendtligaste skillnad frän Di- 

 scopora ventricosa. 



Till djurhusformen (Tafl. XXI, figg. 27 och 28) överens- 

 stämmer den nemligen nästan fullkomligt med denna; men djur- 

 husväggen reser : sig aldrig i mucro-form proximalt om djurhus- 

 mynningen, som serdeles regulier bibehåller sin primära, half- 

 elliptiska form med rak proximalrand. Det bukigt uppsvällda 

 djurhusets vägg undergår aldrig, så vidt vi hittills känna, någon 

 starkare grad af förkalkning utan bibehåller med en ytterst fin 

 knuttrighet sin glänsande röd- eller horn-gula färg, som redan 

 vid svag förstoring gör arten lätt igenkännelig. Längs randen 

 vid de djupa skiljefårorna mellan djurhusen är denna vägg genom- 

 borrad af en rad porer, h vilka dock ofta till följe af sitt djupa 

 läge äro svåra att upptäcka. Den lättast i ögonen fallande 

 karakter, der den ej genom afskrapning är försvunnen, är emeller- 

 tid storleken af de sex, vid basen ledade randborsten kring 

 djurhusmynningen, hvilka vanligen skjuta rätt upp eller äro in- 

 böjda öfver mynningen. Denna senares storlek i medelstora ko- 

 lonier varierar omkring 0,17 m.m. i bredd: — de äldsta (bland de 



Öfvers. af K. Vet.-AJcad. Förh. Arg. 28. N:o 9, 2 



