1142 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDL1NGAK, 1871. 



klo är försedd med 2 sporrar; deras första fria led är ofta på öfre 

 sidan tillplattad och utåt, liksom stundom äfven andra och någon 

 gäng äfven tredje, kölad, på undre sidan högst sällan urhålkad. 



Hos några. Amerikanska Scolopendrae äro äfven åtskilliga af de 

 öfriga benparens femora ofvan, isynnerhet i spetsen, väpnade med taggar. 

 Den första ryggskölden är hos dessa arter vanligen försedd med en 

 tvärgående, halfcirkelfonnig intryckt linia, parallel med framkanten. 



En stor mängd arter af detta slägte äro beskrifna, isynnerhet 

 af Newport.- Oaktadt all använd möda har jag blott i högst få 

 fall kunnat hänföra någon af nedan upptagna arter till förut bekanta. 

 Utan tvifvel är det också ganska svårt att bestämdt uppdraga gräns- 

 linierna emellan Scolopendra-formerna. Det sätt, hvarpå detta hit- 

 tills skett, är långt ifrån tillfredsställande; och det är min öfverty- 

 gelse, grundad på undersökningen af en betydlig mängd Scolopendrae 

 från alla verldsdelar, att de nu såsom arter i systemet upptagna 

 formerna skola efter sorgfälligare granskningar reduceras till ett vida 

 mindre antal verkliga arter, af hvilka somliga skola befinnas ega 

 en särdeles vidsträckt utbredning 1 ). De bästa karaktererna äro 

 att hemta från analbeuens form och taggbeväpning, men äfven dessa 

 måste med försigtighet användas; ty analbenen äro ofta, antingen 

 ettdera eller båda, reproducerade, och i så fall är såväl formen som 

 taggbeväpningen mycket afvikande från det typiska förhållandet. 

 Vanligen äro då taggarne flere till antalet och sitta utan ordning 

 hopvis än på öfre, än på undre och än på inre sidan; först sedan 

 benet nått sin fulla längd, eger det sin typiska taggbesättuing. Sista 

 segmentets pleuralparti '-) är utan tvifvel äfven värdt att taga i be- 

 traktande; dock erbjuder punkteringen sällan något för arten utmär- 

 kande, och den lilla tagg, som man ofta finner på yttre sidan nära 

 kanten, kan hos samma exemplar vara tillstädes på den ena sidan 

 och saknas på den andra; ändprocessen kan likaledes hos samma 

 exemplar variera och har såsom outvecklad vanligen i spetsen flera 

 småtaggar, än han har, då han hunnit sin fullständiga utbildning. 



Vid artbeskrifningarna hafva en mängd mått blifvit angifna, 

 gällande för det största bland de beskrifna exemplaren af hvarje art. 

 Jag är nämligen öfvertygad, att hvarje art har sina bestämda pro- 

 portioner, och i sjelfva verket erbjuda antennernas, benens och de 

 båda sista segmentens dimensioner ofta goda skiljemärken emellan 

 tvenne närstående arter. Dock må anmärkas, att yngre individer 

 alltid hafva jemförelsevis längre analben och smalare kroppsform än 

 de äldre af samma art. 



') Det skulle t. ex. ej vara öfverraskande, om S. subspinipes Leach, iS. Ger- 

 vaisii Newp., S. Ceylonensis Newp., S. planiceps Newp, S. septemspinosa 

 Newp., S. sexspinosa Newp., S. rarispina Gerv., 5. elongata mihi, måhända 

 äfveu S. Placece. Newp., i verkligheten befunnos utgöra blott en art, men 

 förekommande i både Asien, Afrika, Amerika och Australien. 



2 ) I analogi med Metneuts tolkning af motsvarande parti hos Geophili och 

 Cryptops kallas i följande artbeskrifningar det," som Newport nämner »La- 

 teral anal appendages» och de lleste författare tyda såsom sista benparets 

 höfter, för »sista segmentets pleuralparti». Höften motsvaras närmast af den 

 öfre, opunkterade, genom sutur från pleurae skilda delen. 



