1170 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAB. FÖRHANDLINGAR, 18 7 1. 



bekanta Dannemora knebeliten. Vid analyser häraf fann jag 



mineralet vid Hilläng vara sammansatt af: 



Si 33,14 



Fe 40,96 



Mn 19,35 



Ca 6,55 



100. 



samt vid Schisshyttan af: 



Si 31,8 



Fe.. 47,15 



Mn 21,05 



100. 

 Dessa analyser gifva en formel (Mn + 2Fe) 3 Si, som utvisar 

 att Hillängs och Schisshytte mineralet håller 2 at. Fe på 1 at. 

 Mn, eller dubbelt jernoxidul, i förhållande till manganoxidulen, 

 mot Dannemora-mineralet; men det måste bemärkas, att det 

 förstnämnda alldeles icke är så väl utskiljdt som det sistnämnda, 

 utan förorenadt af insprängda magnetitkorn, hvilka kunna ut- 

 dragas med magnetstål; och erhålles så ett mörkare samt ett 

 ljusare pulfver. Just denna insprängning, som är så ytterst in- 

 tim, att icke all magnetit kan på mekaniskt sätt frånskiljas, — 

 samt troligen ytterligare ännu en förorening, — gör möjligen en 

 osäkerhet i analysen. Likväl är det tydligt, att' man har en 

 tefroi'tart för sig. Men jag har hittills ej velat tillägga Hillängs 

 och Schisshytte mineralet något särskildt namn, utan anser detta 

 vara verklig knebelit eller ett med knebelit mycket nära stående 

 mineral. 



Sednast, detta år, fann jag tefroiten i kalksten vid Långban 

 i stora massor. Denna tefroi't är ännu ej analyserad. 



'Den svenska tefro'iten är ett till sitt yttre oansenligt mi- 

 neral, som fördöljer sig i kalkstenen, så att man blott genom 

 en starkare svärtning i luften kan urskilja de kalkstenar, som 

 innehålla tefroi't, från dem som icke göra clet. I massa är fär- 

 gen smutsigt grå eller svagt rödlätt eller brunaktig med qvarz- 

 artadt brott, och således liknande våra allmänna bergarter qvarz 



