1178 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 18 71. 



synes derföre som hade då ännu ingen zonfördelning af värmen 

 egt rum på vår jord. 



En dylik svart skiffer förekommer äfven på sydsidan af 

 lialfön Noursoak; äfven denna innehåller växter, som med samma 

 sorgfällighet samlades af Prof. Nordenskiöld och medresande. 

 De äro dels från Atane, dels från Atanekerdluk; här ligga de 

 ungefär 800 fot under det bekanta miocenlagret. Denna svarta 

 skiffer (AtaneskifFern) måste, efter karakteren af den deri inne- 

 slutna Floran, likaledes anses tillhöra kritan, men en högre 

 belägen och yngre stuff än den på nordsidan. Den har blott ett 

 par arter gemensamma med Komelagren; alla andra äro olika, 

 och Floran företer äfven en helt annan bild. Hittills känna vi 

 derifrån 45 arter. Deraf höra 11 species till Ormbunkarne, 1 

 till Cycadeerna, 7 till Barrträden, 7 till Monocotyledonerna och j 

 24 till Dicotyledonerna. Coniferre uppträda således nästan i I 

 samma antal som i Komeskiffern; Pinus saknas, men deremot äro 

 äfven här Sequojse talrika och uppträda med tre arter (S. fasti- 

 giata Stb., S. subulata och S. rigida). Af en fjerde art (S. Smit- 

 tiana Hr. ?) har jag erhållit endast en ofullständig gren, hvars 

 bestämning ännu är tvifvelaktig. Ett vackert Thujaträd (Thui- 

 tes Pfaffii) upptäcktes i Atane och ett blad af Salisburea, jemte 

 ett frö, visar oss att detta märkvärdiga slägte, som vi äfven 

 påvisat från det miocena Grönland, lefde i dessa trakter re- 

 dan under den öfre kritan. Cycadeerna hafva med undantag af 

 en art (Cycadites Dicksoni) försvunnit, och denna är helt olika 

 med arterna i Komeskiffern. Ormbunkarne äro mycket sällsyntare 

 än i Komelagren, dock hafva vi erhållit 11 arter af dem. Glei- 

 chenierna träda helt och hållet i bakgrunden, i det att de tvänne 

 arterna hafva funnits i blott få stycken. Flertalet måste tills- 

 vidare här föras till slägtet Pecopteris. Asplenium Försteri 

 Deb. öfverensstämmer med en art från Aachen (Senon); Tri- 

 chomanes Riccioides utmärker sig genom sitt ytterst fint fördelade 

 bladverk och lefde sannolikt på fuktig trädbark. 



