15 



A. Breve vedrørende Trondhjems by og de 

 trondhjemske amter. 



1: Breve vedrørende Gunnerus' amanuenser og lærere ved latin- 

 skolen, der har bistaaet ham i hans videnskabelige arbeider. 



1. Kopibog nr. 5 pag. 107. 



1765. d. 21 Juni til Doctor og Stads Physicus 



Robert Stephan Henrici. 1 ) 



Da vi have troet, at det ei vilde være uden besynderlig nytte, 



at Trondhjems Cathedralskole fik nogen grundig underviisning i de 



physiske videnskaber og især i Botaniken, Mine ralogie og andre 



Natur Historiens dele, og vi have erfaret, at velædle Hr. Doet. imod et 



billigt aarligt Salarium var villig til at paatage sig denne Moje, saa have 



vi derom confereret med de Herrer Skoleforstandere, hvilke og deri 



ere med os enige, saa at vi paa Skolens vegne tilstaae Hr. Doet. 



aarlig 50 rd. saa længe Cassen bliver i den Stand, at den saadan 



l) Robert Stephan Henrici. 1718—81, læge, var født 20. febr. 1718 i Helsingør. 

 1732 deponerede han fra Helsingør skole, studerede medicin og blev alumnus 

 paa Borchs kollegium. Med Fuirens stipendium besegte han flere fremmede 

 universiteter; navnlig opholdt han sig ved universitetet i Gottingen, hvor han 

 studerede under den berømte pro f. Haller. Efter sin hjemkomst tog han 1748 

 den medicinske doktorgrad med en af handling over nettets anatomi. 1749 

 udnævntes han til stadsfysikus i Trondhjem og virkede her til sin død, 26. 

 juli 1781. Han var en anseet læge, men hans løn var liden, og praxis i 

 Trondhjem gav den tid kun ringe udbytte, saa at han efterlod sin enke, Inger 

 f. Menzin, med hvem han havde været gift i 28 aar, i trængende kaar. H. t 

 der var en omgangsven af biskop Gunnerus, var medlem af det kgl. norske 

 vidensk. selsk. og blev 1779 etatsraad. Foruden doktordisputatsen har han 

 udgivet flere medicinske afhandlinger, bl. a. om luftens sundhed i Kjøbenhavn. 

 [F. C. Kiær i Dansk Biogr. Lexik. ved C. F. Bricka VII. p. 360]. H. boede paa 

 gaarden Stene i Strindcn. Smlgn. Vidsk. selsk. skr. 1891 pag. 82—83. Om 

 hans plantcfund se smstds. pag. 112—114, 129. 



