89 



Ved tilbagekomsten til Kjøbenhavn udnævntes saavel Hell som 

 Sainovics til medlemmer af det derværende videnskabsselskab, til 

 hvis skrifter Bd. X Hell, foruden sin beretning om venuspassagen, 

 leverede en afhandl. om „Nogle Steders geografiske Bredder i Fin- 

 marken og Nordlandene" og Sainovics sin berømte af handling: 

 „Beviis at Ungarernes og Lappernes Sprog er det samme." Begge 

 var ogsaa ved tilbagekomsten fra Vardøhus valgte til medlemmer 

 af videnskabsselskabet i Trondhjem. 



Efter sin hjemkomst fik Hell i opdrag at indrette et nyt ob- 

 servatorium i Erl au. Imidlertid arbeidede han uafbrudt paa den 

 fuldstændige beskrivelse af sin Vardøreise, som han agtede at ud- 

 give under titelen Expeditio litteraria ad Polum arcti- 

 c u m ; men verkets plan var for omfattende og omkostningerne for 

 store til, at det kunde komme i trykken, uagtet han til sin aar- 

 lige indtægt 300 gylden af keiserinde Maria Theresia fik et person- 

 ligt tillæg af 400 gylden. Efter i et tidsrum af 10 aar at have 

 ofret 2000 gylden herpaa opgav han sin plan og nøiede sig med 

 at publicere de vigtigste af sine paa reisen gjorte astronomiske 

 iagttagelser : Observatio Transitus Veneris ante discum Solis die 

 3. junii 1769 Wardoehusii facta (Append. Ephemerid. Astro- 

 nom. Vindob. 1771); De parallaxi Solis ex observationibus Tran- 

 situs Veneris 1769 (sm. steds 1773); Supplementum de parallaxi 

 Solis (sm. steds 1774). 



Et tilbud fra Christian den 7de om en pension af 1000 gyl- 

 den aarlig afslog han, da han fandt en saadan pension af en 

 fremmed fyrste uforenelig med sin stilling som keiserlig hofastro- 

 nom. Efter opfordring lagde han planen til et videnskabeligl aka- 

 demi i Wien, men levede ellers efter at have opgivet sin yndlmgs- 

 plan at beskrive Vardøreisen i sin helhed et tilbagetrukket liv, ind- 

 til han døde 14de april 1792. (Littrow). 



Ogsaa de danske astronomer Biitzow og Hor re bo w ag- 

 tede sig til Finmarken (Tromsø, se brevene nedenfor) for at ob- 

 servere. . Efter regjeringens ønske skulde ogsaa de ledsages af en 

 botaniker, hvortil udsaaes Gunnerus' amanuensis dr. Henr. Ton- 

 ning. De benyttede Gunnerus' reisebaad nordover, men kom ikke 

 længere end til Dønnæs paa Helgeland, hvor de fandt gjesteven- 



