ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 7 8, N:0 2. 51 



Enligt Winkelmann x ) bör alltså sp. värmet vid 0° vara större 



äll 0,03332. 



Inom vetenskapen stå alltså för närvarande två diametralt 

 motsatta åsigter om qvicksilfrets sp. värme emot hvarandra. 

 Enligt den ena tilltager qvicksilfrets sp. värme i enlighet med 

 all erfarenhet, som man hittills har om vätskors sp. värme, med 

 temperaturen, och som stöd för denna åsigt anföra vi följande tal 

 0,0332 6 6 mellan 0° och + 5° (se ofvanstående). 

 0,033 3 2 mellan 15° och 100° (Regnault). 

 0,03 50 mellan 0° och 300° (Dulong & Petit). 

 Den andra åsigten representeras af Winkelmann. Ur hans 

 undersökningar anföra vi följande serie: 

 x = 0,03 336 2 ) vid 0° C. 

 x — 0,03312 mellan 19°,7 och 49°, 6 



X — 0,03278 » 25°,5 » 142°,2. 



Man ser, att denna fråga ännu fordrar sin lösning. Vi ha 

 redan börjat en undersökning för detta ändamål, men inskränka 

 oss i denna uppsats till att meddela våra resultat i fråga om 

 qvicksilfvers sp. värme, sådant det är omedelbart i grannskapet 

 af 0° C, utan att f. n. vidröra dess variation med temperaturen. 

 Endast så mycket vilja vi nämna, att denna variation är så 

 ytterst liten mellan 0° och 100°, att inan måste använda vid- 

 lyftiga försigtighetsmått vid försöken för att kunna konstatera 

 densamma och undgå vilseledande resultat. 



») Pogg. Ann. 1876. 



2 ) Vi anmärka att den Winkelmannska undersökningen gäller endast variationen 



af Hg:s sp. värme. Talet 0,03336 vid 0° hvilar på förutsättningar ur 



Rf.gnaults försök. 



