ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 78, N:0 2. 75 



öfver hvarandra belägna celler, utväxa nemligen sedermera de 

 korta, fåtaliga och colleterlika trichomerna på bladet, de hår, 

 som alstra en lucker beklädnad på stängeln och blomkorgen, 

 samt de trådlika håren i bladrosettens mer hopträngda delar. 



De trådlika hårens framträdande vid rotbladens bas och 

 på stängellederna dem emellan tillskrifver jag äfven hos denna 

 växt den nära sammanslutning, som ifrågavarande växtdelar hafva 

 till hvarandra. Hade, med andra ord, bladen ej varit så hårdt 

 och på så långt stycke tryckta intill stammen, skulle sannolikt 

 i stället för trådlika hår vinkelböjda trichomer hafva uppstått 

 på rotbladsrosettens stamdel och korta, jemntjocka på dess blad- 

 slidor. 



Hos såväl de trådlika som de vinkelböjda håren finnas celler, 

 hvilka äro bredast på midten, en omständighet som tyder på en 

 likartad bestämmelse för båda. Men under det de förra genom 

 den tråga platsens inverkan hafva alla sina celler rigtade åt ett 

 håll, hafva de senare fritt kunnat utbilda sig eller låta sina 

 celler få än en, än en annan rigtning, såsom ledade, vatten- 

 transpirerande här ofta äro beskaffade 1 ). 



Arnica niontana L. Vid den s. k. rothalsen sitta vanligen 

 6 blad tätt intill hvarandra, 2 och 2 korsvis motsatta. De 2 

 nedersta hafva mindre skifvor men ett längre stycke samman- 

 vuxna slidor än de öfriga. Midt i denna bladrosett uppskjuter, 

 som bekant, en blomstängel, hvilken uppbär mycket små och 

 motsatta stjelkblad. Då rotbladen äro sammanvikna, förekomma 

 på både dem och den unga stammen dem emellan enkla trichom- 

 anlag, hvilka utgöras af 7 — 12 öfver hvarandra stående celler 

 samt äro 0,12 till 0,5 m.m. långa och försedda med riklig proto- 

 plasma. Dessa trichomanlag gifva på olika växtdelar anledning 

 till hår med olika utseende. 



Från basen af de utvuxna bladslidorna och från de der- 

 varande stängellederna utgå enkla, flercelliga hår, som räcka ända 

 upp till slidornas öppning. Dessa hår hafva endast 0,ooi m.m. 



1 ) P. G. E. Theorin, Iakttagelser rörande öfverhudens bihang hos växterna, 

 Upsala 1867, fig. 12, Tan. 1. 



