82 THEORIE, VÄXT-TR1CHOMERNAS BENÄGENH. T. FORMFÖRÄNDRINGAR. 



Solidago Yirgaurea L. I kanten af bladskifvan och det 

 vingade skaftet sitta tätt intill hvarandra tjockväggiga, koniska 

 och ledade hår x ), som, utspärrade eller krökta, tyckas göra det 

 långa bladskaftets anslutning till stjelken mer fullständig. Om 

 ock kortare och fåtaligare än i kanten, finnas dessa koniska hår 

 på undre och öfre bladskifvan i synnerhet längs nerverna men 

 äro här blandade med egendomliga glandier, som utgöra tydliga 

 formförändringar af de förra. Dessa till formen ovanliga gland- 

 ier 2 ) utgöras nederst af några jemntjocka, öfver hvarandra stå- 

 ende celler, derpå af en kulformig och öfverst af en lång, smal, 

 ja pisksnärtlik. Den rundade cellen har ett gult, grynigt inne- 

 håll, de nedersta ett liknande men jemförelsevis obetydligt och 

 den pisksnärtlika intet. 



På de yngsta bladen i knoppen och företrädesvis på dem, 

 som ännu bestå af meristem, finnas trichomanlag, som alla ut- 

 göras af några öfver hvarandra stående, likformiga och med samma 

 protoplasma-innehåll försedda celler (fig. 20). På knoppens något 

 äldre blad finnas bredvid sådana hår, som nästan fullständigt 

 antagit den koniska formen och erhållit något fortjockade mem- 

 braner, andra trichomer, om hvilka man, oaktadt de ännu äro 

 outbildade, kan förstå, att de komma att blifva glandier. Deras 

 öfversta cell är nemligen mycket längre och något smalare än 

 hvar och en af de andra, den näst öfversta är litet bredare än 

 de nedersta (fig. 21) men innesluter fortfarande tillika med dessa 

 samma protoplasma-innehåll som förut. I den mån bladet blir 



den sträfvan till formdivergens, som jag visat kunna af flere orsaker fram- 

 kallas hos inånga trichomanlag, gifver sig ej till känna hos den nyss ut- 

 stjelpta öfverhudscellen, i hvilket skick alla möjliga öfverhudsbihang enligt 

 Weiss äro hvarandra lika, utan framträder hos trichomanlaget, först sedan 

 detsamma nått en större utbildning. Figg. 10, 11 och 20 å vidfogade plansch 

 och hg. 9 a tallan 7 i Öfversigt af Kongl. Vet.-Akad:s Förh. för 1876 gifva ett 

 begrepp om sådana trichomanlag, och redogörelsen för de unga trichomema 

 hos Hypochaeris och Arnica bör göra denna föreställning ännu tydligare. Tri- 

 chomema hos D. purpurea äro för öfrigt ett föga upplysande exempel på 

 dessa bildningars benägenhet till formförändringar i den mening, jag fattar 

 densamma. 



') Bekanta för Guettakd (mémoires de 1'académie royale des sciences 1749). 



2 ) Jfr ofvan citerade om växternas hår etc. pag. 26 och fig. 8. 



