95 



Ofversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar.. 1878. N:o 2 



Stockholm. 



Ett ovanligare åskvädersfenomen. 

 Meddelande af H. Hildebrandsson. 



[Meddeladt den 13 Februari 1878.] 



Den 24 och 25 Juli 1877 drog ett starkt hvirfvelåskväder öfver 

 södra Sverige. Det började i Varberg den 24 kl. lie. m. och 

 nådde kusten vid Gefle följande dag kl. 6 e. m. allt Parisertid. 



Vid Viredaholm, 1,5 mil från Grenna och 3 mil från Jön- 

 köping, började åskvädret den 25 kl. 1 t. 30 m. f. m. och slu- 

 tade kl. 7 f. m. Samma dag kl. 10 f. m. — 6 e. m. gick ett annat 

 åskväder öfver trakten. 



Kl. 3 f. m. hade Inspektoren Lagerman gått ut för att 

 se, om åskan slagit ned någorstädes. Då han åter inkom, märkte 

 han, huru venstra handens tumme lyste med ett fosforaktigt 

 sken, och i det han for med högra handen öfver den vensta, 

 började alla venstra handens fingrar att lysa. 



Kl. 7 t. 50 m. och 7 t. 55 m. f. m. mellan de båda åsk- 

 vädren sågo Inspektoren Lagerman och Byråchefen Carlheim- 

 G-YLLENSKIÖld några fladdrande sken i SSO framför en 2000 

 fot aflägsen skogbevuxen Sjöstrand och 5 fot öfver vattenytan. 

 Skenet var genomskinligt, rödaktigt och skarpt begränsadt, ehuru 

 konturerna gingo i vågor. Längden var 600 fot. Hela ljus- 

 massan syntes flytta sig fram och tillbaka. Företeelsen räckte 

 knappt 1 sekund. 



Kl. 8 t. 5 m., 8 t. 10 m. och 8 t. 15 f. m. sågos dylika 

 sken i OSO framför en 2500 fot aflägsen Sjöstrand och 20 fot 

 öfver vattenytan. Längden var 800 fot, skenet var stillastående 

 och räckte ungefär 2 sekunder. 



