ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1878, N:0 3. 83 



Heer har sedermera ådagalagt, att de till Baiera hänförda 

 €yclopterisarterna i sjelfva verket tillhöra slägtet Ginkgo 1 ), och 

 att följaktligen Baiera är att att anse som ett med detta för- 

 enadt slägte. Det exemplar af Cyclopteris crenata BRAUNS, som 

 befinner sig inom Riksmusei paleontologiska afdelning (Tan. V), 

 synes äfven obestridligen ådagalägga, att också denna art är att 

 skilja från ormbunkarne och att hänföra till Ginkgo eller något 

 dermed ytterst närbeslägtadt barrträd. Man kan om detsamma 

 göra samma anmärkning som Schimper, då han från Cyclopteris 

 skiljer C. digitata, att dess likhet med ormbunkar inom slägtet 

 Trichomanes blott gäller sjelfva formen, och att bladet påtag- 

 ligen haft en betydligt fastare konsistens än som med Hymeno- 

 phyllerna är fallet. Detta inses af det skarpt markerade och 

 djupa intryck, det gjort i sandstensmassan, och af nervernas 

 påtagligen fasta och hårda konsistens. Och dessutom är nerve- 

 ringen hos Trichomanes reniforme, den enda art, som vid denna 

 jemförelse kan ifrågakomma, helt afvikande, i det att nerverna 

 utgå från två starka, vid basen inkommande hufvudnerver och 

 äro betydligt mera regelbundet förgrenade; hvartill kan fogas den 

 hos växten från Seinstedt kilformiga basen och isynnerhet den 

 på öfre sidan tydligt fårade bladstjelken. Äfven Adiantum reni- 

 forme afviker såväl till nervering som bladstjelkens byggnad, så 

 att ej heller med denna torde någon slägtskap kunna ifrågasättas. 



Annorlunda är förhållandet med Ginkgo, hos hvilken alla 

 de karakterer, som utmärka bladet från Seinstedt, igenfinnas. 

 Bladskifvan afsmalnar hos denna växt hastigt och öfvergår i 

 skaftet, som på öfre sidan är fåradt; tvenne nerver och deras 

 förgreningar kunna sägas hafva sitt ursprung omedelbart ur 

 detta, de öfre deremot utgå från de förtjockade nedre kanterna 

 (eller nerverna) af bladskifvan, de äro skarpt framträdande och 

 grena sig dikotomiskt, men temligen oregelbundet på olika af- 

 stånd från basen. Och då alla dessa för bladen på Ginkgo 



x ) O. Heer, Ueber Ginkgo Thunb. in Regels Gartenflora 1874 Taf. 807; Bei- 

 träge zur fossilen Flora Spitzbergens. K. Vet.-Akad. Handlingar Bd. 14 

 N:o 5 pag. 40. 



