ÖFVERSIGT AF K. VET ENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 78, N:0 9, 5 



Winkelmann l ) 1875 utsträckte sina undersökningar om gaser- 

 nas värmeledningsförmåga till att bestämma dennas föränder- 

 lighet med temperaturen fick han anledning att äfven undersöka, 

 huru qvicksilfrets spec. värme förhåller sig vid högre tempera- 

 turer. Han uppmätte nemligen den tid, som en qvicksilfver- 

 termometer behöfde för att afsvalna vissa grader vid olika tem- 

 peraturer uti luft, vätgas och kolsyra. Den värmemängd, som 

 genom ledning och strålning öfverflyttades från termometerkulan 

 till den kallare omgifningen var naturligtvis en funktion af qvick- 

 silfrets spec. värme vid den temperatur, vid hvilken experimentet 

 utfördes. Då denna temperatur öfverskred 100" C, d. v. s. den 

 gräns, hvarinom de Regnaultska försöken äro utförda, gällde det 

 att utforska, hvilket värde qvicksilfrets spec. värme kunde ega 

 vid dessa högre värmegrader, i synnerhet som äfven små varia- 

 tioner i detta värde utöfvade högst betydligt inflytande på de 

 tal, som skulle bestämmas. 



I ett särskildt arbete 2 ) beskrifver Winkelmann denna 

 undersökning, som utfördes på följande sätt. Qvicksilfver upp- 

 värmdes i luftbad, i en serie af försök till + 50°, i en annan 

 till ungefär + 144° C. Medelst en liten skopa af jern eller 

 platinableck upphemtades en qvantitet varmt qvicksilfver och 

 nedfördes tillika med kärlet uti en kalorimeter, som innehöll 

 qvicksilfver af vanlig temperatur. Det är klart, att denna metod 

 icke kan gifva några absoluta värden af Hg:s spec. värme utan 

 blott tal, som uttrycka förhållandet mellan spec. värmet vid 

 högre och lägre temperatur. Utgångspunkten är naturligtvis 

 qvicksilfrets spec. värme vid kalorimeterns temperatur, och 

 denna konstant lånar förf. ifrån Regnaults försök utan af- 

 seende dera, att detta tal tal (0,0 3 3 3) icke exakt representerar 

 spec. värmet vid vanlig temperatur utan är medeltal af spec. 

 värmet mellan vanlig temperatur och + 100° C. Resultatet af 

 undersökningen är, att Hg:s sp. värme, långt ifrån att till— 



! ) Über die Wärmeleitung der Gase. Pogg. Ann. Bd. CLVII, 1876 sid. 497. 

 2 ) Über die Abhängigkeit der spec. Wärme des Quecksilbers von der Tempe- 

 ratur. Pogg. Ann. Bd. CLIX, 1876 sid. 152. 



