ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1878, N:0 9. 29 



under de använda omständigheterna fullständigt afskiljer sig, 

 alldeles såsom om det endast vore fråga härom. Såsom af mitt 

 förs. VI [och ofvan 3:o] synes, har jag dock ej vidare betvinat 

 denna svafvelantimonens fullständiga utfällning. Den fråga åter, 

 som det verkligen gäller, huruvida äfven vid närvaro af arsenik 

 en ren svafvelantimon stannar i fällningen eller om man öfver- 

 hufvud verkligen lyckas att fullständigt afskilja antimon från 

 arsenik enligt hans förslag, den frågan blir alls icke af honom 

 experimentelt berörd, hvilket man dock gerna skulle hafva sett, 

 då hittills meddelade försök, som skulle lemna bevis för meto- 

 dens användbarhet, näppeligen äro egnade till bevisföring 1 ). 

 I nämnda hänseende heter det nu nämligen endast [s. 306, 309J: 

 »Die Abscheidung [des Schwefeiantimons] erfolgt auf diese Weise 

 stets vollständig, mag arsenige Säure zugegen sein oder nicht» 

 och vidare: »wenn die Abscheidung des Antimons eine scharfe 

 und vollständige ist, so begreift man leicht, dass der Fehler, 

 welcher ein Arsenikrückhalt im Antimonniederschläge mit sich 

 bringen würde [und ein solcher x4.rsenikrückhalt ist unter Um- 

 ständen immer möglich] durch Wiederholung der Antimonschei- 

 dung beseitigt werden kann». Afven om det vore visadt, att 

 svafvelarsenik fullständigt går i lösning under de omständigheter, 

 som vid metoden i fråga användas, skulle man dock kunna 

 draga sanningen af dessa satser i tvifvel. För att anföra ett i 

 detta hänseende upplysande exempel, känner enhvar, att om man 

 löser zinkhydrat i koncentrerad kalilut och kokar, så förblir 

 hydratet löst; ur en dylik lösning utfaller deremot chromhydrat 

 i kokning fullständigt. Hvar och en vet nu, att man ur detta 

 de båda hydratens olika förhållande för ingen del får sluta, att 

 chromhydratet måste afskilja sig zinkfritt, om de båda hydraten 



1 ) De utgöras nämligen af följande tre analyser: 



1) af en oren antimonmetall med obekant arsenikhalt; 



2) af en blandning af ren spetsglans och koboltglans af likaså obestämd 

 arsenikhalt ; 



3) af en blandning af ren spetsglans och arseniksyrlighet. 



Mot det sist nämnda försöket kan anmärkas, att man deraf ej kan se> 

 om den vägda Sb 2 4 blifvit pröfvad på arsenik; hvarföre det ej torde vara 

 mera bevisande än de båda öfriga, 



