14 THEORIN, OM VÄXTERS TAGGAR OCH BORST. 



R. nentifoUa, af hvilka han dock beklagligtvis ej lemnat några 

 upplysande teckningar. Figurerna 9 och 10 på medföljande 

 plansch I visa tydligt, ej blott at-t en ung tagg, som i förevarande 

 fall suttit på bladets undre sida hos R. ijimpinellifolia men 

 annars kan sökas på hvilken växtdel som helst, består endast 

 af 2 till en cylindrisk kropp sammanstälda cellrader och här- 

 igenom blir så olik som möjligt den teckning, Rauter lemnat 

 af tagganlagen hos R. Bourhon, utan ock att detta tagganlag 

 hos R. pimpinellifoUa ej på annat sätt kan hafva uppstått, än 

 derigenom att en horizontal delning flere gånger upprepats i en 

 utstjelpt och vertikalt delad dermatogencell. 



Gerna vill jag medgifva, att under den fortgående utveck- 

 lingen af R. ijimpinellifolias taggar parenchymceller kunna än 

 senare och än tidigare skjuta upp mellan tagganlagets förut 

 nämda, ursprungliga celler. Afven om detta inträffar ganska 

 tidigt, bibehåller dock, enligt hvad fig. 8 på min l:sta plansch 

 utvisar, sagde i^osa-arts tagganlag en jemntjock form och kan 

 på intet vis sägas congruera med formen hos de taggar af R. 

 Bourhon, Rauter i sina figurer afbildat. Förmodligen har 

 ÜHLWORM, då han talar för en sådan congruens, med tagg- 

 anlagen på angifna delar af R. pimpinellifoUa förvexlat de colle- 

 terer, som finnas på bladets alla sågtandsspetsar hos samma 

 växt. Dessa colleterer likna under sin första utveckling tagg- 

 anlagen hos R. Bourhon och, såsom jag sjelf funnit, äfven hos 

 R. canina. 



SucKOW tror sig hos de uppräknade i^osa-arterna hafva 

 iakttagit, att, efter det tagganlaget nått en viss storlek, dess 

 öfre del utsväller och i anlagets spets alstrar en randad kula, 

 hvarunder den sig utvecklande taggen en tid skulle hafva ut- 

 seende af en glandel, men att denna uppsvallning sedermera kan 

 försvinna, då taggen återfår sin rätta och slutliga form. Af 

 denna iakttagelse finner sig SuCKOW föranlåten antaga, att gland- 

 ierna hos sagde arter ej äro annat än taggar, som stannat i sin 

 utveckling. Till något liknande måste jag bekänna mig ej hafva 

 funnit ett spår hos de af mig undersökta i^osa-arterna och är 



