ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKHANDLINGAK 18 80, N:0 1. 25 



erhållna stora omfång vid basen utdrages i sin öfre del sa-nit 

 får en konisk gestalt. Härefter börja 4:de och 5:te radens celler, 

 som äro belägna under tagganlaget, och så småningom äfven 

 6:te och 7:de radens, allt från bladkanten räknadt, att förstoras 

 och erhålla en uppåt taggen rigtad ställning eller, med andra 

 ord, att taga del i hans sammansättning. Medan detta tilldrager 

 sig, är det vanligt, att de nybildade celler h, c, c/, d\ e, é och 

 /, som ingå i den mot bladbasen vettande och genom ett 

 vinkeb'ätt mot bladkanten verkstäldt snitt uppkomna tagghalfvan, 

 betydligt mer förlängas än de celler, som finnas i den motstående 

 halfvan, hva^af följden blir, att den unga taggen så småningom 

 böjes framåt eller vänder sin spets mot bladspetsen och erhåller 

 den ställning, vi ofvan sagt alltid tillkomma den färdiga taggen. 

 Om tagganlagets utseende, sedan det genomlupit den hittills 

 omtalade delen af sitt utvecklingsförlopp, lemnar fig. 4 en före- 

 ställning. 



Sedan den unga taggen redan erhållit den form och rigt- 

 ning, han allt framgent bibehåller, återstår för honom, innan 

 han kan sägas vara färdig, att under den senare delen af sin 

 utveckling blifva längre och hårdare. Sin större längd erhåller 

 taggen hädanefter på det sätt, att nya celler danas uteslutande 

 vid hans bas, och derigenora att allt flere af de celler, hviika 

 befinna sig nedanför de i taggens öfre del redan fullvuxna cel- 

 lerna, förstoras i en med taggens längdaxel parallel rigtning. 

 Hård och styf blifver taggen jemförelsevis sent. Att han, så 

 obetydligt utvecklad och så liten som han var, då han i fig. 4 

 afbildades, skulle ega tunna membraner, och att taggcellerna, 

 äfven sedan taggen hunnit långt förbi förut nämde tagganlag i 

 storlek, en längre tid skulle vara försedda med lika tunna väggar, 

 kunde man nästan förut ana, då man vet, att hos alla unga hår, 

 borst och taggar samma cellväggens ringa tjocklek återfinnes. 

 Hvad särskildt taggarne hos P. utilis angår, börja deras cell- 

 väggar, först sedan taggarne blifvit mycket mer än halfvuxna, 

 att i någon nämnvärd grad förtjockas. När detta en gång in- 

 träß'ar, drabbar en sådan cellväggens förtjockning i första hand 



