30 THEORIN, OM VÄXTERS TAGGAR OCH BORST. 



gående cellerna bildas, saknas i sjelfva bladfliken hvarje spår 

 till kärlknippen. När sådana börja uppträda i bladfliken, hafva 

 följaktligen alla de celler, af hvilka taggen består, hunnit danas. 

 Vid detta tillfälle samt derefter synas ock alla taggens celler 

 utväxa, och vid dess bas söker man samtidigt förgäfves efter 

 något urparenchym. 



Den fullt utvuxna taggen, som vid tvärgenomskärning har 

 en cirkelrund genomskärningsarea, utgöres af endast ett slags 

 celler, som alla äro långsträckta och med mer eller mindre till- 

 spetsade ändar skjuta in mellan hvarandra. Det i dessa celler 

 befintliga och synbara innehållet försvinner, sedan väggarne be- 

 tydligt förtjockats. I sjelfva fliken, hvars gräns mot taggbasen 

 i allmänhet lätt kan iakttagas, förekomma utom chlorophyllförande 

 celler och skyddande samt stärkande parenchym äfven nätformigå 

 kärl, som än bilda knippen, än ligga spridda och krökta om 

 hvarandra (fig. 6 d). Mot flikens spets hopträngas kärlen, medan 

 de chlorophyllförande cellerna till antalet blifva allt färre. Då 

 vi närma oss taggens bas, försvinna äfven kärlen, det ena efter 

 det andra, så att på sin höjd ett par kärl framskjuta något 

 litet ofvanom den gränslinie, som kan dragas mellan fliken och 

 taggen (fig. 6 a). 



På bladflikens hvassa kanter finnas under de förlängda 

 öfverhudscellerna tvenne lager celler, som sakna Chlorophyll, likna 

 öfverhudscellerna och hafva utvuxit åt samma håll som dessa. 



Hos alla 3 cell-lagren (fig. 6 ß) blifva cellväggarne med 

 tiden betydligt förtjockade, och dessa celler hafva uppenbart till 

 ändamål att tjena taggen till stöd, att den ej må alltför lätt 

 böjas ned på det annars mjuka bladet, utan att den må kunna, 

 då den skall brukas såsom vapen åt växten, bibehålla en utåt 

 rigtad ställning. På bladflikens platta sidor saknas sådana för- 

 stärkande parenchymceller. 



Oraskrifna taggar hos Ecliinops hannaticus äro enligt den 

 lemnade redogörelsen för deras utveckling att betrakta såsom 

 förändrade delar af de taggbärande bladflikarne. Men enär der- 

 matogenet tager en visserligen ringa, fast ej oväsendtlig del i 



