ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1880, N:0 4:, 7 



anser dock, då han i Östersjöprovinsernas Silurformation funnit 

 tvenne former af författarnes IIlaBnus crassicauda, den ena med 

 låg, föga kullrig, den andra med högre, starkare hvälfd glabelia, 

 hvilka tvenne former likväl äro förenade genom Öfvergångsformer, 

 och derföre af honom anses såsom endast beroende på variation, 

 att dessa motsvara de tvenne af Wahlenberg afbildade for- 

 merna. Han säger nämligen i) »Schon Wahlenberg kannte 

 übrigens beide Formen, wie die Abbildungen auf seiner 2ten und 

 7ten Tafel es beweisen. Er konnte sich aber, eben so wenig, wie 

 Dalman .... entschliessen, dieselben in verschiedene Arten zu 

 trennen». Den form, som Volborth anser böra hänföras till 

 Wahlenbergs första afbildningar, räknar han såsom hufvud- 

 form, då deremot den, som öfverensstämmer med de senaste, med 

 starkt kullrig glabelia, uppföres såsom varieteten Dalmani. 



VOLBORTHS figurer af hufvudformen samt beskrifning -) visa 

 dock, att denna icke det ringaste öfverensstämmer med den verk- 

 liga I. crassicauda, utan endast är en bredare form af förfat- 

 tarnes I. crassicauda, med mindre kullrig glabelia. 



Att emellertid Volborth grundligare än någon annan gran- 

 skat Wahlenbergs figurer och beskrifning, gifver, utom det 

 nyss anförda, äfven nedanstående anmärkning vid handen ■^), i 

 det han söker förklara bort Wahlenbergs uttryck »auricularurn 

 fere instar», som ej rätt ville passa in på den honom före- 

 liggande formen. 



Steinhardt *), som granskat en mängd i erratiska block i 

 Preussen funna lUsenider, har likasom Volborth urskiljt tvenne 

 former, som han i likhet med denna anser motsvara Wahlen- 



^) Loc. cit. sid. 10. 



2) Loc. cit. sid. 10—13. Taf. Il, fig. 1—6. 



^) »Rechts und linlcs wird diese Ebene» (vid glabelia) »von den halbmondförmi- 

 gen Augen begrenzt, welche in Folge der perspectivisch verkürzten, fast 

 unter rechtem Winkel herabgebogenen Randschilder, an den äussersten Rand 

 des Kopfschildes gerückt erscheinen und schon "WAHLEiVBERG veranlassten, 

 sie desshalb mit Ohren zu vergleichen.» Loc. cit. sid. 11. 



*) Steinhardt, E. Th. G. Die bis jetzt in preuss. Geschieben gefundenen Tri- 

 lobiten. Königsberg 1874, sid. 41—42. Beitr. zur Naturkunde Preussens 

 herausgeg. von der Physik. -Oekon. Gesells. zu Königsberg, 3. 



