ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1880, N:0 4. 9 



ett segment af en till en cirkel sig närmande ellips. Rhachis 

 triangulär, bildande till formen ungefär en liksidig triangel, på 

 sidorna mycket tydligt begränsad af temligen djupa fåror, baktill 

 deremot ej begränsad utan öfvergående i en svag, upphöjd midt- 

 linie, som sträcker sig till pygidiets bakre kant. Pygidiets hörn 

 temligen tvärt afstympade; afstympningen bildande med fram- 

 kanten en vinkel af omkring 100 — 115 gr. 



Hos alla de föreliggande exemplaren är skalet fullständigt 

 bibehållet. 



Hufvudet. Hufvudets hvälfning intager något mer än Y^ 

 af en cirkelbåge. Ofvanifrån sedt bildar dess främre rand en 

 båge, hvars starkaste krökning intager dess midt. Omkretsen får 

 derigenom en något triangulär form. Pannan är i alla riktningar 

 starkt hvälfd. Dess främre del bildar med de fria kinderna 

 en jemn båge, dess bakre del deremot en trubbig vinkel af om- 

 kring 135 gr. med de fasta kinderna, i det att dessa äro ut- 

 dragna till en öfver pannans bakre del sig starkt höjande ögonlob. 

 Dorsalfårorna bli härigenom baktill skarpa; framåt försvinna de 

 omärkligt, men nå ännu tydliga hufvudets midt. Antydning till 

 nackring finnes på pannan, i det bakre kanten är något upp- 

 svälld. De fria kinderna äro föga kouvexa, nästan plana, med 

 undantag af den bakre kanten, bakom ögonen, som är starkt 

 omböjd, hvarigenom man ej på en gäng kan se hela kinden, 

 såsom fallet är hos I. Dalmani Volb. Ogonytan och en smal 

 rand af kinden närmast densamma höjer sig något öfver kinden 

 föröfrigt och bildar en, ehuru mycket trubbig vinkel med dess plan. 



Den vinkel de fria kinderna bilda med en de begge ögon- 

 lobernas högsta del tangerande linie uppgår till omkring 105 — 

 1 10 gr., samt med de fasta kindernas ögonlob omkring 90 gr. 

 De fria kindernas bakre hörn äro afrundade, dock ej så starkt 

 som hos I. Dalmani Volb. Kindernas bredd något mindre än 

 deras längd. Ögonen resa sig mycket nära hufvudets bakre rand, 

 samt höja sig ej obetydligt öfver pannan, såsom koniska, fram- 

 ifrån till bakåt och utåt tillplattade, upphöjningar. De bilda 

 tillfölje häraf hufvudets högsta partier. Ogonytan bildar en 



