ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK 1880, N:0 4. 11 



. Pygidiet. Pygidiet temligen litet i förhållande till hufvudet; 

 dess största bredd förhåller sig till hufvudets som 7 till 9. Mätt 

 efter konvexiteten är det föga kortare än thorax. 



Största bredden i projection förhåller sig till längden ej 

 fullt som 2 till 1. Mellersta och öfversta delen temligen plana, 

 yttre delen starkare nedböjd, men med jemn öfvergång. Till 

 formen bildar pygidiet ett segment af en till en cirkelbåge sig 

 närmande ellips. Rhachis ej fullt räckande pygidiets halfva längd, 

 låg, omärkligt kölad, till formen liknande en nästan liksidig 

 triangel, mycket tydligt markerad, på sidorna begränsad af tem- 

 ligen djupa fåror. Dessa äro grundare främst; men bilda bakåt 

 en djupare intryckt grop. Bakom denna försvinna de, så att 

 rhachis baktill ej är begränsad, utan öfvergår uti en smal, köl- 

 formig, låg linie, sträckande sig till pygidiets bakre kant. Py- 

 gidiets hörn temligen tvärt och starkt afstyrapade. Förhållandet 

 mellan afstympningens längd och sidolobens bredd i framkanten 

 %. Afstympningsytan bildar en oliksidigt triangulär, nästan plan 

 yta, samt bildar med pygidiets framkant en vinkel af omkring 

 100 — 115 gr. Framkanten bildar pä sidoloberna en nästan rät 

 linie, med en låg framskjutande båge på rhachis. Rhachis i fram- 

 kanten föga bredare än de raka sidoloberna. 



Storlek. Exemplar af olika ålderstadier föreligga, såsom 

 efterföljande måttuppgifter ådagalägga. De äro tagna på följande 

 trenne exemplar. 



N:o 1) Det enda kända fullständiga exemplaret från »Dalarne» 

 (Wahlenbergs typexemplar). Djuret nästan fullstän- 

 digt hopruUadt. 

 N:o 2) Hufvud med 7 fragmentariska kroppsleder från »Heda 



i Östergötland». 

 N:o 3) Pygidium från Furudal i Dalarne. 



