ÖFVERSItrT AF K. VETENSK.-AKAD. JPÖRHANDLINGAE, 1880, N:0 4. 13 



lederna pygidiet och hutVudet synas på sidorna kunna närma 

 sig änna mera, hvarföre något tvifvel om artens förmåga att 

 kunna fullkomligt rulla hop sig ej kan finnas. 



Skulptur på skedet. Skalets yta är prydd med, dels fina 

 intryckta punkter, dels upphöjda strimmor, på den ena sidan 

 begränsade af en insänkt fåra, under det att på den andra 

 skalets yta jemnt höjer sig till strimmans krön. De fä der- 

 igenom någon likhet med ett veck ^). 



Punkteringen har iakttagits såväl på hufvudet som på py- 

 gidiet. På det mindre, fullständiga, exemplaret äro de intryckta 

 punkterna knappt synliga utan förstoring. På det större pygi- 

 diet äro de deremot mycket tydliga för blotta ögat. Omkring 

 18 på qv.m.m. hafva iakttagits på pygidiets starkare konvexa 

 del. På de fria kinderna och främre delen af de fasta hafva 

 de på hufvudet isynnerhet iakttagits. På pygidiet äro de tal- 

 rikast på den kullrigaste delen af sidoloberna. På rhachis och de 

 närmast på sidorna om denna liggande delarna äro de mindre 

 talrika; men förekomma äfven der mellan vecklinierna. 



Vecklinierna, som ofta anostomos^era med hvarandra, och 

 hafva ett undulerande lopp, förekomma och äro synnerligen tal- 

 rika på pygidiets rhachis samt på pannans bakre smalare deL 

 De löpa på det senare stället, baktill parallela med den svaga 

 nackringen, som saknar dylika, främst deremot är deras lopp 

 parallelt med de upphöjda ögonpartiens längdutsträckning. De 

 hafva således på pannan en triangulär anordning. Strimmornas 

 långsluttande sida är på pannan den främsta. Detsamma är 

 förhållandet på pygidiet. På pygidiets rhachis är veckliniernas 

 riktning bakåt och utåt från dess mellersta del. De fortsätta till 

 en del på sidoloberna närmast rhachis, på sidorna om densamma, 



') BuRMEiSTEE har enligt Barrande först påvisat och beskrifvit sådana hos 

 Illsenus crassicauda = I. Dalmani Volb. m. fl. i »Neue Beobachtungen über 

 die Organisation der Trilobiten». Zeitschr. für Zoologie. Febr. & Mars 1848. 

 Barrande har sedermera äfven utförligt beskrifvit sådana upphöjda 

 linier i förening med en insänkt fåra hos några Böhmiska Trilobiter, och. 

 gifvit dem namnet »plis-sillons». Systeme Sil. du Cent, de la Boheme. Vol. I 

 pag. 235. 



