24 SEKRETERARENS ÅRSBERÄTTELSE. 



mynning, dit expeditionen efter en i alla afseenden särdeles lycklig 

 seglats anlände den 27 Augusti sagde år, som de sista säkra 

 underrättelserna om henne dittills, hade ingått. Oaktadt derefter 

 icke mindre än sju månader hade förgått under fullkomlig oviss- 

 het om expeditionens vidare skickelser, vågade Akademien likväl, 

 stödjande sig på sin kännedom om så väl Professor Norden- 

 skiölds som Löjtnant Palanders rika erfarenhet om de ark- 

 tiska förhållandena, med tillförsigt uttala den meningen, att 

 derföre ingen anledning till oro för expeditionen förefunnes, att 

 hon antagligen genom ogynsamma isförhållanden blifvit tvungen 

 att öfvervintra inom ishafvet, men att man torde hafva den 

 giltigaste grund att hoppas, det våra resande skulle, befriade 

 från sina vinter fj ettrar, lyckligen uppnå det mål, som var expe- 

 ditionen föresatt. Vi veta nu att dessa förhoppningar blifvit i 

 fullaste mått uppfyllda, ehuruväl den tvungna öfvervintringen 

 blef långvarigare än man kunde föreställa sig. Från Lenamyn- 

 ningen hade resan temligen obehindradt fortgått ända till floden 

 Kolymas utlopp, men derefter hade svårigheterna börjat och 

 ökades med hvarje dag, intilldess fartyget den 28 September 

 blef fastsittande i is utanför Tschuktsch-halföns norra kust, om- 

 kring 4000 fot från närmaste strand, i närheten af en Tschuk- 

 tschisk by vid namn Pitlekaj. Först den 18 Juli 1879, således 

 efter 294 dygns eller 42 veckors uppehåll derstädes, kunde ex- 

 peditionen lemna sitt vinterqvarter och anträda resans fortsätt- 

 ning, hvarvid Ostkap vid Beringssund passerades den 20 Juli och 

 ■^okoharaa uppnåddes den 2 September, från hvilken sistnämnda 

 ort de första telegrafmeddelandena om den lyckligen fullbordade 

 kringseglingen af Europas och Asiens nordkust följande dag hit 

 anlände och skingrade den oro, som slutligen började bemäktiga 

 sig mångas sinnen rörande expeditionens öde. Resans vidare 

 förlopp är af de underrättelser, som sedermera tid efter annan 

 från expeditionen ingått och af Tidningarne varit meddelade, 

 allmänt bekant. Den utsökta hyllning, för hvilken expeditionen 

 varit föremål öfver allt, hvarest hon under hemfärden landat, 

 vittna ej mindre om den sympati, som bragden i och för sig, 



