ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1880, N:0 5. 9 



ur röret i förlaget är färgad, kan man vara säker på, att oxida- 

 tionen är fullständig. När allt är förbrändt, upphettas skeppet 

 innehållande salpetersyran, så att denna tillika med den bildade 

 svafvelsyran öfverdestillerar. Salpetersyran är dock vanligen till 

 stor del redan afdunstad af de varma förbränningsprodukter som 

 passerat densamma. Härefter lemnas röret att kallna, under 

 iakttagande af att luften får direkt tillträde till röret, så att 

 ingen sugning från förlaget uppkommer. Under tiden uttömmes 

 hvad som är i förlaget i en skål och afdanstas på vattenbad 

 till torrhet, hvarefter något saltsyra tillsättes och afdunstas ånyo 

 till torrhet, hvilket upprepas ytterligare en gång. Härigenom af- 

 lägsnas all salpetersyran, utan att dock spår af svafvelsyra för- 

 loras. Det kallnade röret sköljes med vatten, tills detta icke 

 ger reaktion på svafvelsyra. Tvättvattnet förenas med återstoden 

 i skålen, och häri bestämmes nu svafvelsyran på vanligt sätt. 



Förbränningen medelst undersalpetersyra kan ske vida fortare 

 än en vanlig organisk förbränning. Man har dervid icke att frukta 

 någon explosion. Det synes nemligen som om en antänd bland- 

 ning af undersalpetersyra och brännbara gaser hafva en mycket 

 ringa explosiv effekt. Vid rask förbränning kan visserligen oxida- 

 tionen ske under eldfenomen, en svagt lysande låga, som lång- 

 samt går igenom en del af röret, men detta är åtföljdt af ett 

 endast obetydligt ökadt tryck i röret. 



Metoden kan äfven användas för analys af oorganiska svafvel- 

 haltiga föreningar och mineralier. 



I alkaliernas och alkaliska jordarternas svafvelföreningar 

 äfvensom i dylika af negativ natur såsom svafvelantimon öfver- 

 föres svaflet härvid fullständigt i svafvelsyra. De tunga me- 

 tallernas sulfider analyseras deremot mindre fördelaktigt enligt 

 denna metod. De öfverföras dervid nemligen till samma oxida- 

 tionsstadium som vid den metallurgiska röstningen. Det är der- 

 före nödvändigt att efteråt smälta innehållet i skeppet i en 

 porslinsdigel med kolsyradt natron (3 del.) och klorsyradt kali 

 (2 del.), hvarefter förfares på bekant sätt. Utan efterföljande 

 smältning torde dock denna metod äfven här i ett fall vara för- 



