ÖPVBIISIGT AF K. VBTENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 0, N;0 5. 19 



Vätskan var således att anse som ett klorliydrat af sylvan, 

 ehuru förorenadt af oförändrad sylvan. Tyvärr var utbytet af 

 denna förening så högst obetydligt att några vidare undersök- 

 ningar dera ej kunde utföras. 



Rykande saltsyra reagerar häftigt på sylvan och förstör 

 densamma. Vid stark afkylning erhålles dock i ringa mängd en 

 vätska kokande vid en temperatur af ungefär 120° och med något 

 aromatisk, terpentinoljeartad lukt. 



Om sylvan blandas med eter och klorväte inledes, bildas 

 som produkter en vid omkring 240° kokande vätska och fluoresce- 

 rande ämnen. 



I något större mängd erhölls den senare vätskan genom att 

 en portion sylvan blandades med eter mättad med klorvätegas. 

 Efter Y^ timme afdestillerades blandningen på vattenbad, hvarvid 

 större delen öfvergick mellan 40° och 50°, och var således mesta 

 delen sylvan oangripen. Ur återstoden isolerades genom destilla- 

 tion en vid 235° — 245° kokande, temligen tjockflytande vätska af 

 gulaktig färg, hvilken ej svartnade utan rodnade vid behandling 

 med saltsyra. Den befanns klorfri och gaf vid analys: 



Kol 76,01 %, 

 Väte 9,9 2 %. 



Formeln ^^-^^jf).i (= SC^HeO — H2O) fordrar: 

 Kol 76,9 2?^, 

 Väte 9,4 %^ 

 och föreningen var således helt enkelt en kondensationsprodukt 

 af sylvan. 



Ett par försök gjordes att framställa denna och den nyss- 

 nämnda föreningen i större skala genom inledning af klorväte- 

 gas i blandning af eter och sylvan; men oaktadt afkylning med 

 snö och koksalt användes, gick reaktionen hvarje gång på sned, 

 i det att uteslutande harts- och tjärartade kondensationsproduk- 

 ter erhöUos. Ofverhufvud hafva alla försök misslyckats, då fråga 

 varit att ur sylvan bereda några större mängder af derivater. 



Bland kondensationsprodukterna vid behandlingen med klor- 

 väte uppträder oftast ett i fuktigt tillstånd svart, i torrt grön- 



